ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 333/2394/20                                 Головуючий в 1 інст. Варнавська Л.О.
Провадження № 33/807/454/20                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
16 липня 2020 року                                                 м. Запоріжжя
       Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції 10 травня 2020 року о 17.39 годині ОСОБА_1 огли на вул. Юності, 59 в м. Запоріжжя керував транспортним засобом «ВАЗ 21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (блідість обличчя, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, підвищена жвавість). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 огли просить постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування зазначає, що постанову вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального законодавства. 
Зокрема суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення справи, що призвело до прийняття незаконного рішення. 
Вказує, що до матеріалів справи були долучені висновки та довідки про його хворобу, але суд не взяв їх до уваги. 
Вказує, що 10.05.2020 року о 17.39 год. він дійсно керував транспортним засобом, однак спиртні напої не вживав, у стані алкогольного сп`яніння не перебував. 
Від проходження огляду на наркотичне сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, так як він приймає від ВІЧ інфекції АРТ препарат, який може впливати на склад сечі, та тому він відмовився від здачі аналізів, але він пройшов тест на алкоголь, в крові алкоголь не виявлено. 
З 2003 року по теперішній час перебуває на обліку в Інституті епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського з діагнозом ВІЧ-інфекція. Про вказані обставини він неодноразово наголошував у присутності лікаря та поліцейських, які підтверджується його письмовими поясненнями та містяться в матеріалах справи. 
Вважає, що прямих безспірних і безсумнівних доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не існує, а суд першої інстанції формально вирішив справу, беручи до уваги лише протокол про адміністративне правопорушення. 
Посилаючись на принцип презумпції невинуватості, вважає, що всі сумніви повинні бути враховані на його користь. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 огли повідомив, що правова допомога адвоката йому не потрібна, свої інтереси захищатиме самостійно. 
Підтримав апеляційну скаргу, пояснивши, що коли проходив медичний огляд, пояснив, що вживає АРТ-препарати. Він не був впевнений, що ці препарати не містять чогось, що може поставити під сумнівів те, що він нічого забороненого не вживав. Після цього він пройшов огляд, який показав, що він не вживає наркотичні засоби. Суду першої інстанції він надавав довідку про діагноз ВІЧ-інфекція, але суд її не врахував. Зазначив, що має бабусю, вагітну дружину, наркотики не вживає. Послався на те, що поліцейські світили телефоном в очі, чого вони не мають права робити. 
Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Так, вина ОСОБА_1  огли у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 271866 від 10.05.2020 року, відповідно до яких  ОСОБА_1 огли, маючи ознаки наркотичного сп`яніння: блідість обличчя, розширені зіниці ока, які не реагують на світло, підвищена жвавість, від огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 2), письмовими поясненнями останніх (а.с. 6, 7), відомостями про відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння, викладеними в направленні водія на огляд та висновку щодо результатів медичного огляду (а.с. 4, 5), відеозаписом правопорушення.
Зокрема відеозаписом підтверджується те, що поліцейський повідомляє водію, що у останнього розширені зіниці ока; ОСОБА_1 огли не заперечує, щоб його очі піддали впливу світла, після чого з`ясовується, що зіниці ще не реагують на світло. Вказана ознака наряду із підвищеною жвавістю мови та рухів відповідає ознакам наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначених п. 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Оскільки у ОСОБА_1 огли були виявлені саме ознаки наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо непроводення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Відповідно до матеріалів справи, у тому числі відеозапису, в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 огли в присутності лікаря-нарколога відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку, зокрема не погоджується здати біологічну речовину на лабораторне дослідження. Повторно, о 18 год. 55 хв., ОСОБА_1 огли відмовляється від проходження огляду у присутності двох свідків.
За наведеного, є безпідставним посилання ОСОБА_1 огли на відсутність безспірних і безсумнівних доказів його вини.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою та передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Крім того, як пояснював  ОСОБА_1  огли у суді першої інстанції, він розумів наслідки своєї відмови, зокрема знав, що за це передбачена така ж відповідальність як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а тому апеляційній суд відхиляє доводи апелянта про те, що він відмовився від проходження огляду, побоюючись, що вживання препаратів антиретровірусної терапії позначиться на результатах тесту на наркотичні засоби.
Самостійне проходження огляду водієм в медичному закладі майже через місяць з дня вчинення правопорушення, а також посилання апелянта на те, що він не вживав спиртні напої та у стані алкогольного сп`яніння не перебував, суд не може розцінити як обставину, яка виключає винуватість ОСОБА_1 огли, адже його обґрунтовано притягнуто до відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що є іншим самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 огли залишити без задоволення.
Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/2394/20