ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2020 року                                                                                      Справа № 918/410/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 02 червня 2020 року в справі №918/410/20 (суддя - Заголдна Я.В.)
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"    
до    Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройнефтепродукт ХХІ"
про стягнення штрафу у сумі 98 973 грн 00 коп.
   Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

 Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія»  (надалі – Позивач) звернулося   в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройнефтепродукт XXI» (надалі – Відповідач ) про стягнення з Відповідача на користь Позивача 98973 грн штрафу.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги зазначає, про виникненням обов`язку у Відповідача зі сплати штрафу, що виник внаслідок дострокового розірвання Відповідачем Договору про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Позивачем та Відповідачем 28 грудня 2018 року.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 2 червня    2020 року в справі    № 918/410/20 позовну заяву Позивача передано на розгляд до Господарського суду Одеської області. 
Приймаючи дану ухвалу,       суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що як вбачається із змісту позовної заяви, спір про стягнення штрафних санкцій за неповідомлення про зміну постачальника електричної енергії безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про фактичне виконання зобов`язань за адресами точок комерційного обліку до яких постачальником постачається електрична енергія на підставі Договору. Тобто, зобов`язання про порушення яких стверджує Позивач не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці. Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування положення частини 5   статті 29 ГПК України.
   Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою,   Позивач    звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с. 83-86) в якій з підстав,       висвітлених в ній,   просив    ухвалу місцевого господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду її по суті до Господарського суду Рівненської області.
Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема, виходив   з того, що   відповідно до частини 5       статті 29 ГПК України    позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Апелянт наголошує на тому, що в частині 5 статті 29 ГПК України жодного слова не написано про те, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо Відповідачем у певному місці. Окрім того, апелянт вказав, що в даній справі має місце спір між Позивачем та Відповідачем на підставі укладеного між ними Договору про постачання електричної енергії споживачу від 28 грудня 2018 року без номеру, виконувати який можливо тільки в селі Біла Криниця, Рівненського району Рівненської області, де знаходиться точка комерційного обліку електричної енергії, а відтак Позивач має право на підставі частини 5 статті 29 ГПК України звернутися з позовом про розв`язання такого спору і за місцем виконання такого договору.   
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду    від 17 червня    2020 року (а.с. 100), з підстав, висвітлених в ній, було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано сторонам по справі в строк до 2 липня 2020 року надати до відділу канцелярії та документообігу суду   відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Позивачу. 
Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1       статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суді апеляційної інстанції    справи переглядаються   за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей,      передбачених   у цій главі. 
Згідно частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи. 
Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням    учасників справи,       крім випадків,    передбачених частиною    десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього    Кодексу.
В силу дії частини 2      статті    271 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Суд констатує, що предметом оскарження є судова ухвала, котрою передано справу на розгляд до іншого суду.
В силу дії пункту 8 частини 1 статті 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, й ухвала про передачу справи на розгляд до іншого суду.
Відповідно, апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 17 червня 2020 року по справі №918/410/20 має розглядатися судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників сторін (без проведення судового засідання).
При цьому, суд констатує, що   згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,      якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи; у такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищевказане,   колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, ухвалила рішення здійснювати    розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно, ухвалою суду від 17 червня 2020 року було повідомлено сторін  про те, що розгляд справи №918/410/20   буде проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до 3 липня 2020 року включно (з огляду на відпустку головуючого судді по даній справі). 
Дослідивши   матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку, що апеляційної скаргу слід задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.

При цьому,   апеляційний господарський суд  виходив з наступного.
7 травня 2020 року до Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява  Позивача зі змісту якої вбачається, що 28 грудня 2018 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір без номеру про постачання електричної енергії Відповідача (надалі – Договір; а.с. 12-18). Відповідно Позивач звернувся до суду про стягнення з Відповідача коштів в сумі 98973 грн,  які нараховані за порушення умов Договору щодо постачання електричної енергії Відповідачу, а саме порушення вимог Договору щодо інформування Позивача щодо зміни електропостачальника та дату і строки коли така зміна має відбуватися.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи місцевий господарський суд прийшов до  висновків про передачу даної справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Одеської  області.
Згідно з пунктом 8 частини 1   статті 255 Господарського процесуального кодексу України       окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про передачу справи на розгляд іншого суду.
Відповідно до частини 1   статті 271 ГПК України   апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до статті    269, частини 1 статті   270 ГПК України,   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Передаючи справу на розгляд до Господарського суду Одеської   області, місцевий господарський суд виходив з того, що місцезнаходженням Відповідача – відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 травня 2020 року, є:  вул. Залізничників, 16, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67653 (а.с. 59-64).
Згідно статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визначається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.    
Відповідно до частини 5    статті 29 ГПК України   позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
На переконання місцевого господарського суду правила статті 29 ГПК України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не слідує зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
Місцевий господарський суд зауважив, що із змісту позовної заяви, спір про стягнення штрафних санкцій за неповідомлення про зміну постачальника електричної енергії безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення коштів, а не спір про фактичне виконання зобов`язань за адресами точок комерційного обліку до яких постачальником постачається електрична енергія на підставі Договору. Тобто, зобов`язання про порушення яких стверджує позивач не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.
З урахуванням визначеного місцевий господарський суд прийшов до висновку, що урахуванням визначеного Позивачем предмету та підстав позову, підсудність даної справи повинна визначатись з урахуванням частини 1, 2   статті 27 ГПК України   якою передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання Відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього   Кодексу   місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
На підставі цього суд першої інстанції прийшов до    висновку про те, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду Рівненської області. 
   Судова колегія не погоджується із зазначеним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, цей Договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії. 
Як визначено пунктом 10.1 Договору, Відповідач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймі за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).
Згідно з пунктом 13.1 Договору, він укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції (додаток 2 до Договору), яку обрав Відповідач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Відповідачем заяви-приєднання (додаток 1 до договору) і договірних величин споживання електричної енергії (додаток 3 до Договору) та укладається на строк до 31 грудня 2019 року, але підлягає обов`язковому перегляду протягом 10 днів від дати вказаної в пункті 2   Розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії".
У відповідності до умов пункту 13.7 Договору: усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому Договору адресами сторін; датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача; Відповідач зобов`язався у місячний строк повідомити Позивача про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених в заявці-приєднання, яка є додатком №1 до цього Договору. 
Відповідно до пункту 13.3 Договору, за умови дострокового розірвання Договору за ініціативою Відповідача, Відповідач зобов`язався сплатити Позивачу передбачені обраною Позивачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення Договору.
В той же час колегія суддів звертає увагу, що у додатку 1 до заяви-приєднання до Договору, вказана   адреса точки комерційного обліку електричної енергії, до якої Позивачем постачалась електрична енергія на підставі цього Договору, а саме: точки комерційного обліку електричної енергії з ЕІС-кодом 6г20180254501144, 6г20953079971209 за адресою: с. Біла Криниця (а.с. 20).
При цьому, в матеріалах справи відсутні інші посилання щодо виконання чи поставки електричної енергії для Відповідача в будь-якому іншому місці, аніж с. Біла Криниця Рівненська область Рівненський район.
Разом з тим, суд констатує, що частина 5 статті 29 ГПК України чітко визначає, що мова в даній нормі йде про спори, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання, і не конкретизує, що таке виконання стосується дії, за котрою подається позов (поставки чи оплати, як то трактував місцевий господарський суд).
В той же час, в частині 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України жодного слова не написано про те, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці. 
Тобто, на переконання колегії суду, якщо в договорі вказано чітко місце виконання (не важливо, щодо постачання  чи чогось іншого), то до позову, що подається за такого існування в договорі відповідної умови застосовується частина 5 статті 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії частини 1 статті 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву.    
Відтак, колегія суддів констатує, що    стаття 29       Господарського процесуального кодексу    України       передбачає альтеративну підсудність за вибором позивача.    
Враховуючи, що предметом спору в даній справі є стягнення штрафних санкцій за невиконання Відповідачем умов Договору, місцем виконання якого, як встановлено вище в даному судовому рішенні (Додатку №1 до Договору), є с. Біла Криниця, то в даному випадку слід застосовувати вищевказані положення   статті    29 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин,      беручи до уваги право Позивача на вибір суду, котрому підсудна справа та факт звернення Позивача до Господарського суду Рівненської  області, колегія суддів констатує, що справа                        № 918/410/20 підсудна вказаному господарському суду, а саме Господарському суду Рівненської  області.
Судова колегія наголошує, що Позивач, користуючись правом, наданим частиною 1 та    5    статті    29 Господарського процесуального кодексу України, правомірно звернувся із позовною заявою до Господарського суду Рівненської області.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до    статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до   статті 280 Господарського процесуального кодексу України   підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України,      суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на зазначене, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Рівненської  області від 2 червня 2020 року    в справі № 918/410/20 – скасуванню, з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 246, 269, 270, 273, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
                     
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 02 червня 2020 року в справі №918/410/20  - задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 02 червня 2020 року в справі №918/410/20  - скасувати.
3. Справу №918/410/20 направити до Господарського суду Рівненської   області для вирішення питання про відкриття провадження по справі №918/410/20.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
6. Справу №918/410/20 повернути Господарському суду Рівненської  області.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.