Постанова                                             
Іменем  України 
04 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 563/1211/18
провадження № 61-7105св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,               
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро»,
представник позивача - Сидорук-Серединська Лілія Анатоліївна,
відповідач-1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд»,
представники відповідача-1: Либусь Олена Валеріївна, Дремлюга Юрій Сергійович,
відповідач-2 - ОСОБА_1 ,
представник відповідача-2 - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд» на рішення Корецького районного суду Рівненської області у складі колегії суддів: Кулика Є. В. від 23 листопада 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О. від 06 березня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» (далі - ТОВ «Горинь Агро») звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд» (далі - ТОВ «Рівнеагроленд»), ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним. 
Позов мотивовано тим, що 22 січня 2010 року між ТОВ «Горинь Агро» та  ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі № 237 площею 2,37 га, терміном на 10 років. Указаний договір зареєстровано  27 грудня 2010 року в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Водночас, ОСОБА_1 уклала договір оренди землі щодо вже орендованої земельної ділянки з іншою юридичною особою - ТОВ «Рівнеагроленд», терміном на 10 років, який був зареєстрований 10 квітня 2018 року.
Вважає, що  ОСОБА_1 з моменту реєстрації договору оренди землі від                 22 січня 2010 року не мала права передавати земельну ділянку в оренду, оскільки таке право до 2020 року належало ТОВ «Горинь Агро». Крім того,                  19 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь Агро» укладено додаткову угоду щодо продовження дії договору оренди землі № 237 від                  22 січня 2010 року до 25 грудня 2030 року.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Горинь Агро» просило суд визнати недійсним договір оренди землі № б/н «без дати укладення», укладений між  ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд», терміном на 10 років щодо земельної ділянки площею 2,3705 га, кадастровий номер 5623081000:05:007:0070, розташованої на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року позов ТОВ «Горинь Агро» задоволено.
 
Визнано недійсним договір оренди землі б/н від 28 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» терміном 10 років щодо земельної ділянки площею 2,3705 га, кадастровий номер 5623081000:05:007:0070, розташованої на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» на користь ТОВ «Горинь Агро» сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1 762 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент укладення оспорюваного договору оренди землі між ТОВ «Рівнеагроленд» та                               ОСОБА_1 , діяв інший договір оренди тієї ж самої земельної ділянки, укладений між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 . Тобто, укладенням договору оренди між ТОВ «Рівнеагроленд» та ОСОБА_1 , остання в односторонньому порядку відмовилася від виконання умов договору і виконання зобов`язань за договором оренди, раніше укладеним з ТОВ «Горинь Агро». За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що при укладанні 28 грудня 2017 року оспорюваного договору оренди землі, сторонами недодержані вимоги статей 203, 215 ЦК України та приписи Закону України «Про орендну землі», що є підставою для визнання його недійсним.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Рівнеагроленд» задоволено частково. Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року в частині розподілу судових витрат скасовано. 
Стягнуто з ОСОБА_1 , ТОВ «Рівнеагроленд» на користь ТОВ «Горинь Агро»судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції, у розмірі по 881 грн з кожного.
У решті рішення суду залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки на момент укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» договору оренди землі був чинним та продовжував діяти попередній договір оренди тієї ж земельної ділянки, укладений 22 січня 2010 року між ТОВ «Горинь Агро» та                            ОСОБА_1 , то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним.  
Проте, вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, місцевим судом залишено поза увагою, що законом не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат, а згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У квітні 2019 року ТОВ «Рівнеагроленд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки державній реєстрації права оренди за договором оренди земельної ділянки площею 2,37 га (кадастровий номер 5623081000:05:007:0070) від 22 січня 2010 року. Внесення запису до книги записів про державну реєстрацію договору неможливе без одночасного внесення відомостей про відповідну реєстрацію до Поземельної книги. Судами не взято до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні докази щодо реєстрації договору оренди землі від 22 січня 2010 року № 237 між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 , а саме: відповідних відомостей в Поземельній книзі, що призвело до ухвалення незаконних рішень. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки не була проведена відповідно до статті 120 ЗК України, оскільки відсутні відомості щодо реєстрації зазначеного договору в Поземельній книзі, що дає підстави вважати, що даний договір не був укладений. Натомість, визнаний судом першої інстанції недійсним договір оренди землі від 28 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд», зареєстрований в реєстрі речових прав 05 квітня                     2008 року терміном на 10 років. Таким чином, він укладений відповідно до чинного законодавства України та містить всі істотні умови договору. Після державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 2,3705 га (кадастровий номер 5623081000:05:007:0070) ТОВ «Рівнеагроленд» відкрито використовує її у своїй господарській діяльності, здійснює обробіток та посіви, сплачує орендну плату. 
 
Крім того, заявник посилається також на те, що суд апеляційної інстанції помилково вважав, що ця справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У травні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ «Горинь Агро», в якому зазначило, що відсутність інформації у Поземельній книзі не свідчить про незавершеність чи відсутність державної реєстрації та не може ставитись за вину позивачу, оскільки обов`язок щодо внесення відомостей у Поземельну книгу покладався на реєстратора державного реєстру земель та оператора. Державна реєстрація договорів оренди земельної ділянки вважається здійсненою з моменту внесення даних до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Вважає, що державна реєстрація договору оренди землі № 237 від 22 січня 2010 року є здійсненою, а тому укладення між відповідачами щодо однієї і тієї ж земельної ділянки нового договору оренди землі порушує право позивача та вимоги чинного законодавства. Посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а  судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу  № 563/1211/18 з Корецького районного суду Рівненської області.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 22 січня 2010 року між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 237, згідно з умовами якого остання передала позивачу в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 2,37 га, кадастровий номер 5623081000:05:007:0070, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області, терміном на 10 років.
27 грудня 2010 року договір зареєстровано в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 041050000203.
Факт реєстрації договору оренди вказаної  земельної ділянки за кадастровим номером 5623081000:05:007:0070, укладеного 22 січня 2010 року між                                          ОСОБА_1 та ТОВ «Горинь Агро», у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею підтверджується листом в.о. начальника Управління Держгеокадастру у Корецькому районі Рівненської області від                                    07 квітня 2016 року за № 32-1708-0.3-398/2-16.
19 липня 2018 року між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угод, відповідно до якої термін дії вказаного договору оренди землі продовжено на 20 років до 25 грудня 2030 року.
28 грудня 2017 року між  ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Рівнеагроленд» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,37 га, кадастровий номер 5623081000:05:007:0070, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області, терміном на 10 років.
Указаний договір оренди землі був  зареєстрований КП «Реєстраційний центр «Полісся» Кузьмівської сільської ради Сарненського району Рівненської області 05 квітня 2018 року, номер запису про речове право: 40558548.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «Рівнеагроленд» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла 
до 08 лютого 2020 року.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої                 статті 152 ЗК України).
Установивши, що на момент укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнеагроленд» договору оренди землі від 28 грудня 2017 року продовжував діяти попередній договір оренди тієї ж земельної ділянки, укладений 22 січня 2010 року між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з наявності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі, оскільки право користування земельною ділянкою, яке виникло та існувало в позивача на підставі договору з ОСОБА_1 , порушено внаслідок укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки між відповідачами, і таке право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб.
Внаслідок укладення договору від 28 грудня 2017 року ТОВ «Рівнеагроленд» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. 
З урахуванням наведеного, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про порушення права ТОВ «Горинь Агро» на оренду земельної ділянки та наявність підстав для визнання оспорюваного договору землі недійсним.
Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі                                         № 587/2326/16-ц (провадження  № 14-442цс19).
Посилання ТОВ «Рівнеагроленд» на те, що в матеріалах справи відсутні докази щодо реєстрації договору оренди землі № 237 від 22 січня 2010 року, укладеного між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_1 , є безпідставними та необґрунтованими, оскільки факт реєстрації 27 грудня 2010 року цього договору (номер запису в Державному реєстрі земель 041059000203) підтверджується даними Управління Держгеокадастру у Корецькому районі Рівненської області.
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що ця справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, є безпідставними. Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанцій здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Рівненського апеляційного суду від 14 січня                   2019 року справу за апеляційною скаргою ТОВ «Рівнеагроленд» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року правильно призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Інші аргументи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних рішень, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
Наведені заявником у касаційній скарзі доводи, також були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в нескасованій апеляційним судом частині та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
Оскільки оскаржувані рішення суду першої інстанції в нескасованій апеляційним судом частині та постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнеагроленд»  залишити без задоволення.
Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2018 року в нескасованій апеляційним судом частині та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                   М. Є. Червинська
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
                                                                                                           В. М. Коротун