Ухвала
 
31 липня 2020 року
м. Київ
справа № 761/7165/17
провадження № 61-20203св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,	
відповідачі: Держава Україна в особі Державної виконавчої служби України, Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області,	
третя особа - Державне казначейство України,	
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Вербової І. М., Шахової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» 
(далі - Закон України № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
У березні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної виконавчої служби України (далі - ДВСУ), Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (Ладижинський МВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області), третя особа - Державне казначейство України (далі - ДКУ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 
2017 року (у складі судді Юзькової О. Л.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року 
(у складі колегії суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.) рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 
2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (у складі колегії суддів: Луспеника Д. Д., Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. Хопти С. Ф.) рішення Шевченківського районного суду міста Києва 
від 16 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва 
від 15 листопада 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 
2019 року (у складі судді Макаренко І. О.) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову 
ОСОБА_1 відмовлено.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою 
статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної виконавчої служби України, Ладижинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа - Державне казначейство України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська А. І. Грушицький І. В. Литвиненко