ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8405/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача                              Файдюка В.В.
суддів:                                                  Земляної Г.В.
                                                            Мєзєнцева Є.І.

При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" Стрюкова Ірина Олександрівна, Публічне акціонерне товариство "Український бізнес банк" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" Стрюкова Ірина Олександрівна, Публічне акціонерне товариство "Український бізнес банк" про визнання протиправною бездіяльність Фонду щодо не включення ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ "Український бізнес банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (на даний час реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат); зобов`язання Фонду внести інформацію про ОСОБА_1 , який має право на відшкодування коштів за вкладами (отримання гарантованої суми за рахунками) за рахунок коштів Фонду до реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат ІІАТ "Український бізнес банк" та зобов`язання Фонду здійснити виплату гарантованої суми відшкодування коштів на користь Позивача в сумі 200 000,00 грн.
Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом:
- заборони уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" складати ліквідаційний баланс та остаточний звіт про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" та подавати їх до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,
- заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  та/або його представникам приймати рішення про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалювати остаточний звіт і завершувати процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк",
- заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або його представникам вживати передбачені законодавством заходи зі знищення печаток і штампів Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк",
- заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або його представникам, уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" закривати накопичувальний рахунок Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк",
- заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або його представникам, уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" подавати документи до Міністерства юстиції та його територіальних органів, суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусів та інших осіб, які наділені функціями державних реєстраторів, для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" як юридичної особи,
- заборони Міністерству юстиції та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим осам, які наділені функціями державних реєстраторів, приймати у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або його представників, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" як юридичної особи,
- заборони Міністерству юстиції та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим осам, які наділені функціями державних реєстраторів, проводити реєстраційні дії припинення Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" шляхом ліквідації.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року в задоволенні даного клопотання про забезпечення позову - відмовлено.
При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову фактично буде заборонено уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати ліквідацію банку, що наразі є неприпустимим з огляду на діючи положення процесуального законодавства.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняте нове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам клопотання про забезпечення позову. При цьому апелянт зауважив, що відмовляючи у задоволення відповідної заяви, суд першої інстанції виходив саме з того, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.
Зазначив, що у випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачам вчиняти певні дії, може мати наслідком заподіяння шкоди правам заявника та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Правління НБУ від 23 квітня 2015 року № 265 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 24 квітня 2015 року № 87 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білу Ірину Володимирівну строком на 1 рік з 24 квітня 2015 року до 23 квітня 2016 року включно.
З метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК», передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), на підставі п.2 ч.5 статті 12, ч.1 статті 35, ч.5 статті 44, ч.3 статті 48 Закону, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 24 квітня 2016 року № 404 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» на два роки до 23 квітня 2018 року включно.
На підставі п.2 ч.5 статті 12, ч.1 статті 35, ч.5 статті 44, ч.3 статті 48 Закону виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 21 березня 2019 року № 623 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ГІАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» строком на один рік з 24 квітня 2019 року до 23 квітня 2020 року включно.
Згідно з інформацією на офіційному сайті Фонду від 29 квітня 2019 року Фонд розпочав виплати коштів ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" з 30 квітня 2015 року. Для отримання коштів вкладники ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" з 30 квітня 2015 року до 15 червня 2015 року включно могли звертатись до установ банку-агента Фонду АТ "УКРСИББАНК". Відшкодування вкладникам ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК", які з будь-яких причин не звернулись до банку-агента Фонду в період з 24 квітня 2015 року до 08 червня 2015 року, здійснюватиметься за результатами розгляду їх індивідуальних письмових звернень на адресу Фонду до дня внесення запису про ліквідацію банку як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
В інтересах позивача на адресу уповноваженої особи Фонду було подано адвокатський запит №. 2602/1 від 26 лютого 2020 року з проханням надати відомості з представленням копій підтверджуючих документів, чи надавалася уповноваженою особою Фонду до Фонду інформація (з визначенням розрахункової суми відшкодування коштів за вкладами) про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Уповноваженою особою Фонду у відповідь була надана, зокрема, копія листа від 17 вересня 2015 року № 5311, відповідно до якого вбачається, що 24 травня 2015 року разом із супровідним листом № 01230/2510 уповноваженою особою Фонду було передано до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування кошів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум.
04 березня 2020 року засобами поштового зв`язку представником позивача були направлені повторні заяви на адресу уповноваженої особи Фонду та відповідача з вимогою виплатити гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами, розміщеними позивачем у ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК».
Листом № 129 від 31 березня 2020 року уповноважена особа Фонду повідомила, що враховуючи наявність арешту майна та рахунків позивача, накладеного відповідно до ухвали Печорського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року № 757/34601 /14-к, вимога про відшкодування коштів за вкладами в межах гарантованої суми відшкодування залишається без задоволення.
Відповідач у встановлений термін відповідь позивачу не надав.
Оскільки станом на день прийняття Національним банком України рішення про виведення Банку з ринку (23 квітня 2015 року), кошти у розмірі 80 349,87 доларів США, 99 664,01 євро та 500,58 гривень перебували на рахунку позивача, а уповноваженою особою Фонду позивача було включено до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, то останній набув і має передбачене законом право на їх відшкодування за рахунок відповідача, а відповідач набув і має відповідний обов`язок щодо виплати позивачу гарантованої суми відшкодування.
З огляду на викладене позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність Фонду та зобов`язання внести дані щодо позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
Позивач вважає, що незаконна бездіяльність відповідача, яка виражається у не включенні позивача в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів          за вкладами за рахунок відповідача, унеможливлює отримання позивачем виплати гарантованої суми відшкодування за вкладами у ПІАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та може призвести до невідворотних, негативних наслідків для останньої - безповоротної втрати коштів в сумі 200 000,00 грн.
Апелянт вважає, що зазначений ним спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед спрямоване лише на забезпечення права позивача доступу до правосуддя в Україні та збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Виконання рішення суду у разі невжиття заходів до забезпечення позову фактично не призведе до юридичних наслідків, що матиме наслідком заздалегідь очевидну неможливість виконання рішення суду та до незахищеності прав та інтересів заявника у разі задоволення позовних вимог, невиконання завдань та основних засад адміністративного судочинства.
Невжиття заявлених заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Невжиття заходів забезпечення позову призведе до втрати позивачем свого майна на значну суму - втрати грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн.
Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.
Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Тобто, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Разом з тим, згідно п.2 ч.3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку.
З огляду на наведене, суд першої інстанції абсолютно вірно визначив, що під час подання позивачем клопотання про вжиття заходів забезпечення позову законних підстав для його задоволення не існувало.
Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції надано правильну правову оцінку діючим нормам процесуального права та підставам заявленого клопотання про забезпечення адміністративного позову, а тому оскаржувану ухвалу прийнято з дотриманням норм процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді клопотання неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. 
А тому вірним є рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову. 
Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено 07 липня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев