ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 577/996/17
провадження № 61-25119 св18 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати                 Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
заявник - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
заінтересовані особи- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2017 року в складі судді Кравченка В. О. та на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 вересня2017 року в складі колегії суддів Кононенко О. Ю., Собини О. І., Ткачук С. С.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із заявою, в якій просило видати дублікат виконавчого листа в справі № 2-1414/2009 та поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. 
 
В обґрунтування заяви зазначило, що на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня 2009 року, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 51 336,51 грн заборгованості за кредитом, видано виконавчий лист зі  строком пред`явлення до 19 липня 2012 року.
 
28 серпня 2009 року державним виконавцем відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
 
22 грудня 2011 року до АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшла ухвала Господарського суду Сумської області, згідно з якою 16 січня 2012 року призначено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута фізичної особи-підприємця                     ОСОБА_2 
 
25 червня 2011 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 14499182 на підставі пункту 7 частини першої статті 49, статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», яка була оскаржена в судовому порядку. У подальшому вказана постанова скасована, а виконавче провадження постановою від 06 лютого 2012 року відновлене. Проте, відповідної постанови та виконавчого листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» не отримувало.
 
Про винесення постанови про повернення виконавчого документа банку стало відомо лише 10 червня 2015 року при отриманні відповіді на заяву від відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції.
 
Ураховуючи те, що виконавчий документ, виданий 08 липня 2009 року зі строком пред`явлення до 19 липня 2012 року, втрачений не стягувачем, а тому пропуск пред`явлення виконавчого документа до виконання стався не з вини стягувача.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня                     2017 року в задоволенні заяви відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із того, що питання щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання вже вирішувалося судом у 2015 році, а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений не з поважних причин, а внаслідок неналежної організації роботи та недбалого ставлення працівників банку до посадових обов`язків.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилено, ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2017 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дублікат виконавчого листа від 08 липня 2015 року вже видавався ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у 2015 році на підставі ухвали суду Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 червня 2015 року, якою було встановлено причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, зокрема, що про повернення виконавчого документа банк дізнався лише 10 червня 2015 року та виконавчий документ на його адресу не надходив. Таким чином, з наведених у поданій банком заяві підстав судом поновлювався строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видавався дублікат виконавчого листа.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У жовтні 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі. 
 
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду. 
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» посилаючись на те, що суди неправильно застосували норми матеріального права, неповно з'ясували обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, просить скасувати вказані ухвали судів.
 
Заперечення на касаційну скаргу
 
Заперечення на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходили.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 липня у справі № 2-1414/09 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь                      ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» прострочену заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 014/0929/82/68469 від                     21 грудня 2006 року станом на 19 червня 2009 року в розмірі 31 532, 57 грн та пеню за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом у розмірі                     19 803, 94 грн, а всього - 51 336, 51 грн.
 
Постановою державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрйонного управління юстиції від 28 серпня 2009 року відкрито виконавче провадження.
 
25 червня 2011 року постановою державного виконавця вказане виконавче провадження закінчене.
 
Постановою в. о. начальника відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції скасовано постанову державного виконавця від 25 червня                 2011 року про закінчення виконавчого провадження.
 
Постановою в. о. начальника відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції від 06 лютого 2012 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа, копію якої направлено на адресу ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
 
17 червня 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа в справі № 2-1414/2009 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання у зв`язку з його неотриманням.
 
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від                                                       26 червня 2015 року заяву задоволено, поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видано дублікат виконавчого листа.
 
У квітні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа в справі № 2-1414/2009 та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України  «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від                15 січня 2020 року №  460-IX, який набрв чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що  касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частинами першою та другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, й обґрунтованим.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.
 
Згідно з частиною першою статті 370 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.
 
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» в указаній редакції, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
 
Стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 371 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
 
Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
 
Аналогічний висновок зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду від                  21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11.
 
Суди встановивши, що підстави для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа відсутні, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.
 
Ураховуючи викладене, підстави вважати, що суд першої інстанції та апеляційний суд при розгляді даної справи неправильно застосували норми матеріального права чи допустили порушення норм процесуального права, відсутні. 
Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України,  № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.
 
Керуючись статтями  263, 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня                      2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                      Н. О. Антоненко
                                                                                                                                 В. І. Журавель
                                                                                                                                 М. М. Русинчук