ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/813/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 липня 2020 року                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                             Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                 Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду  від 02 квітня 2020 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
До суду з позовною заявою звернувся адвокат Федина О.В., в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до комунального закладу "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" (18005, м. Черкаси, вул. Волкова, 22), в якій просить:
- визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду;
- визнати протиправним та скасувати рішення КЗ "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" (ЄДРПОУ 21368017), зафіксоване в акті огляду МСЕК №203 від 21.12.18 про відмову у визнанні ОСОБА_1 інвалідом з мотивів "підроблення медичної документації" та без проведення належних медичних обстежень стану здоров`я, встановлення наявності чи відсутності відповідних захворювань;
- зобов`язати КЗ "Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради" (ЄДРПОУ 21368017) повторно розглянути питання про визнання ОСОБА_1 інвалідом за результатами огляду, проведеного з 18.09.18 по 21.12.18, з урахуванням незаконності відмови у визнанні інвалідом з підстав "підроблення документа".
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали, протягом строку якого останній мав надати (зазначити) суду: докази адміністративно-процесуальної правоздатності; докази, що містяться в обґрунтування позову для всіх учасників справи; надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначивши інші підстави поважності пропуску строку та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.04.2020 р. позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на фактичних обставинах у справі, оскільки висновки суду першої інстанції зводяться виключно до факту вручення позивачу повідомлення про підозру та обвинувального акту безпосередньо перед направленням справи до суду, де не наведено повної та достатньої інформації, з якої позивач міг би зробити висновок щодо прийнятого оскаржуваного рішення.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про повернення позовної заяви з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку письмового провадження відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Позовна заява може бути складена шляхом заповнення бланка позову, наданого судом. На прохання позивача службовцем апарату адміністративного суду може бути надана допомога в оформленні позовної заяви.
Згідно з п. 1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами.
Положенням п. 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 цієї статті).
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для повернення позовної заяви стало подання позивачем позовної заяви із пропуском строку звернення до суду.
Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).
При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючі положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 цієї статті).
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 р позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. На усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було надати суду: докази адміністративно-процесуальної правоздатності; докази, що містяться в обґрунтування позову для всіх учасників справи; надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначивши інші підстави поважності пропуску строку та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду.
01.04.2020 р. до суду надійшли матеріали на усунення недоліків у справі № 580/813/20, які включали, зокрема, пояснення про відсутність обов`язку у позивача доводити правомірність дій та надавати докази, пояснення щодо відсутності пропуску строку звернення до суду, а також доказ адміністративно-процесуальної правоздатності та копії документів.
Приймаючи рішення про повернення позовної заяви з підстав пропущення позивачем строків звернення до суду, суд першої інстанції виходив із того, що копії документів подані на усунення недоліків містять копію повідомлення про підозру від 23.05.2019 р. щодо факту підробки документів з яким позивач ознайомився 23.05.2019 р. про що свідчить особистий підпис.
З аналізу поданої заяви та доданих матеріалів вбачається, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху, не виконана.
Позивачем не наведено конкретних обставин та не надано доказів поважності причин пропуску строків звернення до адміністративного суду з даним позовом, а надані документи свідчать, що позивач про спірне рішення знав з 23.05.2019 р. - повідомлення про підозру.
Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача в заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що строк пропущений у зв`язку з тим, що про спірне рішення позивач дізнався лише з матеріалів кримінальної справ є необґрунтованим, оскільки спростовується матеріалами справи.
Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки участь позивача у кримінальному провадженні з 2018 року та вручення йому повідомлення про підозру та обвинувального акту не свідчить про те, що позивач достеменно знав про оскаржуване рішення, оскільки жодних реквізитів оскаржуваного рішення вони не містять.
Матеріали справи не містять доказів, що позивач ознайомлювався із матеріалами кримінального провадження чи медико - експертною справою № 09-27, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про  поновлення строку на подання позовної заяви,  занадто формально підійшов до оцінки обставин, що позбавило позивача права на звернення до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до статті 320  КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                    О.Є. Пилипенко