ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/15705/15
адміністративне провадження № К/9901/45848/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Стеценко С.Г.,
за участю: секретаря судового засідання Шосенко К.М.,
представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Ю.А.,
представника третьої особи Публічного акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" Ярошенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/15705/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кийтранс - 2005" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Сістем" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" та Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Інтар", про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року, прийняту у складі головуючого судді Федорчука А.Б. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Горяйнова А.М., суддів Коротких А.Ю., Файдюка В.В.,
в с т а н о в и в :
У липні та серпні 2015 року ТОВ «Кийтранс-2005» та ТОВ «Дженерал Сістем» звернулися до суду з адміністративними позовами, які були об`єднані для спільного розгляду та вирішення. Відповідно до адміністративного позову з об`єднаними позовними вимогами, позивачі просили суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю. , який був призначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Київська Русь» (далі - Уповноважена особа), щодо визнання нікчемним правочину з погашення кредиту в сумі 2872288 грн. 90 коп. з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та відкрито в ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу - погашення заборгованості за Кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року згідно Договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, вчиненого на підставі платіжного доручення № 2496 від 19 березня 2015 року; правочину з часткового припинення зобов`язання ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» прощенням боргу; правочину з часткового припинення зобов`язання ТОВ «Кийтранс-2005» прощенням боргу в сумі 2686711 грн. 10 коп.
- зобов`язати Уповноважену особу утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину з погашення кредиту в сумі 2872288 грн. 90 коп. з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та відкритого в ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу - погашення заборгованості за Кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року згідно Договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, вчиненого на підставі платіжного доручення № 2496 від 19 березня 2015 року; правочину з часткового припинення зобов`язання ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» прощенням боргу; правочину з часткового припинення зобов`язання ТОВ «Кийтранс-2005» прощенням боргу в сумі 2686711 грн. 10 коп.
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину з погашення кредиту в сумі 2872288 грн. 90 коп. з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та відкрито в ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу - погашення заборгованості за Кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року згідно Договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, вчиненого на підставі платіжного доручення № 2496 від 19 березня 2015 року; правочину з часткового припинення зобов`язання ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» прощенням боргу; правочину з часткового припинення зобов`язання ТОВ «Кийтранс-2005» прощенням боргу в сумі 2686711 грн. 10 коп.
Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Як встановлено, між ТОВ «Кийтранс-2005» та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений кредитний договір №13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року на відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - кредитний договір № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року).
Також між ТОВ «Кийтранс-2005» та ПАТ «Банк «Київська Русь» була укладена угода про часткове припинення зобов`язання прошенням боргу від 10 березня 2015 року. Згідно умов вказаного договору заборгованість ТОВ «Кийтранс-2005» за кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року складає 5589883 грн. 33 коп. У разі сплати ТОВ «Кийтранс-2005» коштів у сумі 2850000 грн. 00 коп. до 20 березня 2015 року, зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитом у розмірі 2709000 грн. 00 коп. та заборгованості по відсотках у розмірі 30883 грн. 33 коп. будуть припинені шляхом прощення боргу.
Між ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року (далі - договір поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року).
У відповідності до договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року боржник - ТОВ «Кийтранс-2005», який є позичальником за кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року. Поручитель - ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» зобов`язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником. Поручителю добре відомі і зрозумілі всі умови та зобов`язання Боржника за Кредитним договором, в тому числі: повернути Кредитору кредит у сумі 2872288 (два мільйони вісімсот сімдесят дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 90 коп. в строки, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором; сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі, в строки, та на умовах, визначених кредитним договором; боржник перераховує кошти по кредиту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Банк «Київська Русь», МФО 319092. У випадку порушення боржником строків (термінів) повернення кредиту або процентів боржник зобов`язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентами та іншими платежами згідно з кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 (тридцять) процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення. Остаточне погашення Кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених кредитним договором, здійснити не пізніше 06 лютого 2016 року.
Відповідно до п. 3.2.2 договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, після виконання поручителем зобов`язань боржника щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, неустойки та інших платежів, визначених кредитним договором, поручитель набуває право зворотної вимоги до боржника.
Платіжним дорученням № 2496 від 19 березня 2015 року ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» перерахувало кошти в розмірі 2872288 грн. 90 коп. з призначенням платежу: «погашення заборгованості за кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року, згідно договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року без ПДВ».
Листом від 19 березня 2015 року № 1801.1/25 ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомлено ТОВ «Кийтранс-2005» про те, що ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» частково погасив борг перед ПАТ «Банк «Київська Русь» за кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року. У зв`язку з цим ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» було повідомлено, що воно у відповідності до чинного законодавства України набуло права зворотної вимоги до ТОВ «Кийтранс-2005» на суму 2872288 грн. 90 коп.
Між ТОВ «Кийтранс-2005» та ПАТ «Банк «Київська Русь» 19 березня 2015 року був укладений договір про розірвання кредитного договору № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року на відкриття відновлювальної кредитної лінії.
У свою чергу між ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та ТОВ «Дженерал Сістем» 01 червня 2015 року був укладений договір про відступлення права вимоги до ТОВ «Кийтранс-2005» на суму 2872288 грн. 90 коп.
Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» був віднесений до категорії неплатоспроможних. У зв`язку з цим Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення № 61 від 19 березня 2015 року про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь». Уповноваженою особою був призначений Волков О.Ю .
Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.
Уповноважена особа листом № 4742/01 від 08 червня 2015 року повідомила ТОВ «Кийтранст-2005» про визнання нікчемним правочину з погашення кредиту в сумі 2872288 грн. 90 коп. з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу - погашення заборгованості за кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року згідно договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, вчиненого на підставі платіжного доручення № 2496 від 19 березня 2015 року, та правочину з часткового припинення зобов`язання прощенням боргу в сумі 2686711 грн. 10 коп. У якості підстави направлення повідомлення зазначені ч.ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України, ст. 36, ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Листом № 4741/01 від 08 червня 2015 року Уповноважена особа повідомила ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» про визнання нікчемними правочину з погашення кредиту в сумі 2872288 грн. 90 коп. з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та відкрито у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу - погашення заборгованості за кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року згідно договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, вчиненого на підставі платіжного доручення № 2496 від 19 березня 2015 року та правочину з часткового припинення зобов`язання ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» прощенням боргу. У якості підстави направлення повідомлення зазначені ч.ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Посилання на ознаки, за якими відповідні правочини були визнані нікчемними, у листах № 4741/01 та № 4742/01 від 08 червня 2015 року - відсутні.
Згідно заперечень на позовну заяву, які були подані до суду першої інстанції, підставою для нікчемності правочинів стало виявлення ознаки, передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Кийтранс-2005» та ТОВ «Дженерал Сістем» суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, виходив з того, що підстави для повідомлення позивачів про нікчемність правочину з погашення кредиту в сумі 2872288 грн. 90 коп. з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» та відкрито в ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу - погашення заборгованості за Кредитним договором № 13591-23/14-1 від 07 лютого 2014 року згідно Договору поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, вчиненого на підставі платіжного доручення № 2496 від 19 березня 2015 року; правочину з часткового припинення зобов`язання ПП «Виробничо-комерційна фірма «Інтар» прощенням боргу; правочину з часткового припинення зобов`язання ТОВ «Кийтранс-2005» прощенням боргу в сумі 2686711 грн. 10 коп. були відсутні.
У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування постанови суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення, яким у позові відмовити.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
У письмових запереченнях Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Інтар" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Сістем"  вказали, що вважають касаційну скаргу необґрунтованою, просили залишити її без задоволення.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.
Ухвалюючи рішення у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
З висновками судів не можливо погодитись з огляду на таке.  
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Аналогічні норми містив КАС України на час розгляду справи у судах попередніх інстанцій.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування,   їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування   системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом № 4452-VI. Цим Законом також регулюються відносини   між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
В обґрунтування позовних вимог, зокрема, вказано, що укладена між ПАТ «Банк «Київська Русь» і ТОВ «Кийтранс-2005» угода про часткове припинення зобов`язання прощенням боргу від 10 березня 2015 року не визнана нікчемною, а тому є обов`язковою для сторін.
Крім того, позивачі також вказують на те, що договір поруки № 25349-23/15-5 від 19 березня 2015 року, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ПП «ВКФ «Інтар», також нікчемним не визнано, але відповідач-1, не зважаючи на це, визнав нікчемним платіж за вказаним договором.
Суд першої інстанції встановив, що позивачі вважають, що відповідач-1 порушує права та охоронювані законом інтереси позивачів, оскільки порушує їх майнові права та право на свободу укладення договорів.
Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів   Верховного Суду дійшла висновку, що   спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Враховуючи, що відповідач-1 визнав нікчемними не договори, а операції, вчинені на підставі них, позовні вимоги сформульовані відповідним чином, зокрема, позивачі просять зобов`язати відповідачів утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочинів з погашення кредиту та часткового припинення зобов`язання прощенням боргу. При цьому, позивачі не уточняють, від яких саме наслідків вони просять утриматись відповідачів.
Отже, вирішуючи питання щодо юрисдикції, до якої належить розгляд цього спору, суд враховує, що, позивачі вважають порушеними їх майнові права, позовні вимоги сформульовані не досить чітко, що не виключає можливості їх уточнення. 
У пункті 1 частини першої   статті 20 ГПК   закріплено правило, згідно з яким господарським судам підвідомчі   справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Враховуючи викладені обставини, а також суб`єктний склад учасників справи, суд вважає, що вирішення цього спору належить до юрисдикції господарського суду.
За правилами абзацу першого частини першої статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 та частини першої статті 354 КАС ухвалені у цій справі в порядку адміністративного судочинства судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі - закриттю.
Керуючись КАС України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі № 826/15705/15 - скасувати, провадження у справі - закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик   С.Г. Стеценко