КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції  Осаулов А.А. 
Єдиний унікальний номер справи № 761/46716/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/6568/2020
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
09 липня   2020 року                                                                        м. Київ                         
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді    - Мережко М.В.,
суддів                          - Верланова С.М., Савченка С.І.,
           секретар                        -Тютюнник О.І.
Розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Києві   цивільну справу  за  апеляційною  скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»  на рішення  Шевченківського районного суду м. Києва  від  05 лютого 2020 року у справі за  позовом  ОСОБА_1   до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог  приватний нотаріус  Київського  міського нотаріального округу Мурська  Наталія Василівна  про визнання виконавчого  напису нотаріуса таким, що не  підлягає виконанню.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -
 
В с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1   звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування  позову зазначив, що 28 квітня 2015 року він уклав з ПАТ «ОТП Банк» кредитиний договір  № 2010664707 про отримання споживчого  кредиту в сумі 84 738,39   грн. 
ПАТ «ОТП Банк» 13 червня  2016 року уклало договір  факторингу  № 13\06\16 з ТОВ «Фінансова Компанія  «Довіра і Гарантія». Відповіднодо умов договору факторингу  до нового кредитора перейшли всі права  та обов`язки  по кредитному договору .
ТОВ  «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» 29 січня 2019 року уклало договір факторингу  № 29\01\19-2  з ТОВ « Фінансова компанія « Прайм Альянс» ,згідно якого до останнього перейшли права та обов`язки кредитора  по кредитному договору.
Приватний нотаріус  Київського міського нотаріального округу  Мурська  Н.В. 11 вересня 2019 року  вчинила виконавчий напис № 1952  про озернення стягнення на майно боржника  ОСОБА_1   на користь  ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс»  для часткового погашення  заборгованості  в розмірі  96 346.92 грн , яка складається з суми кредиту - 81215.47 грн , нарахованих процентів -15131.45 грн за період із 29 січня 2019 року по 19 липня 2019 року .           
Постановою  приватвного виконавця виконавчого округу  м. Києва  Кошарного  О.В.  від 04 жовтня 2019 року  відкрито виконавче провадження  № 60238352 по виконанню виконавчого  напису нотаріуса .
Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис  нотаріуса  є таким, що не підлягає виконанню, оскільки  вчинений з порушенням вимог  Закону України  «Про нотаріат». Зокрема, напис вчинений  на договорі про надання споживчого кредиту який не був нотаріально посвідчений при його укладенні, сума заборгованості не є безспірною, оскільки  він, як боржник, не отримував  будь-яких письмових повідомлень  про відступлення права вимоги фактору з визначенням розміру грошової вимоги  відповідно дло вимог ст.1082 ЦК України . Вказане є доказом відсутності безспірності заявлених до боржника вимог і помилковості  та можливого  безпідставного  завищення стягувачем розрахунку, просив визнати  виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.   
Рішенням Шевченківського   районного  суду м.Києва  від  05 лютого  2020 року    задоволено позов.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №1952, вчинений 11 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Муромською Наталією Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборованність в сумі - 96 346, 92 грн  за договором про надання споживчого кредиту №2010664787 від 28 квітня 2015 року.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Прайм Альянс» на користь держави  судовий збір  в розмірі 768, 40  грн .
В апеляційній скарзі  відповідач ТОВ « Фінансова компанія «Прайм Альянс»   просить рішення суду   скасувати.   В апеляційній скарзі зазначав, що судом    неповно з`ясовані  обставини, що мають значення для вирішення справи, суд  не взяв до уваги  відзив  на позовну заяву, який він направив  до суду з посиланням на відсутність  доказів направлення відзиву позивачу,  суд не врахував ,що нотаріусу  було надано   всі необхідні документи для виконання виконавчого напису, враховуючи що  заборгованість є безспірною.
 Позивач   у відзиві на апеляційну скаргу зазначив що рішення суду є законним і обґрунтованим , просив у задоволенні  скарги відмовити.   
Відповідно до  ст. 43  ЦПК України,  особи, які  беруть участь у справі  зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати  процесуальні обов'язки.
Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно        повідомлені про день та час розгляду справи на  09 липня   2020 року   за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни  місця проживання  або місцезнаходження не надходило. Сторони приймали участь у розгляді  справи в суді апеляційної інстанції .
  Апеляційна скарга  не   підлягає задоволенню  з таких підстав. 
  Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
     Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
    Відповідно до п. 16  постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду Укпраїни з розгляду цивільних і кримінальних спнрав «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»  № 3 від 01 березня 2013 року право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат").
   Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.
За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.
За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Як встановлено судом першої інстанції, 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «ОТП Банк» Кредитний договір М» 2010664707 про отримання споживчого кредиту на загальну суму 84 738,39 грн, з процентною ставкою 0,0196 річних, строком з 28 квітня 2015 року по 28 квітня 2020 року (а.с.9).
 
 ПАТ «ОТП  Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»  13 червня 2016 року уклали Договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшли всі права та обов`язки по портфелю заборгованості, в тому числі по кредитному договору Х» 2010664707 від 28 квітня 2015 року (а.с.22-30).
 ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»  29 січня 2019 року уклало Договір факторингу № 29/01/19-2 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС», відповідно до якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» перейшли всі права та обов`язки по кредитним договорам, які належать ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі Договору факторингу № 13/06/16 від 13 червня 2016 року (а.с 15-21).
Приватний нотаріус  Київського міського нотаріального округу  Мурська  Н.В. 11 вересня 2019 року  вчинила виконавчий напис № 1952  про озернення стягнення на майно боржника  ОСОБА_1   на користь  ТОВ « Фінансова компанія « Прайм Альянс»  для часткового погашення  заборгованості  в розмірі  96 346.92 грн , яка складається з суми кредиту - 81215.47 грн , нарахованих процентів -15131.45 грн за період із 29 січня 2019 року по 19 липня 2019 року  (а.с. 6) .           
Постановою  приватвного виконавця виконавчого округу  м. Києва  Кошарного  О.В.  від 04 жовтня 2019 року  відкрито виконавче провадження  № 60238352 по виконанню виконавчого  напису нотаріуса .( а.с.7-8)
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).
Згідно з п.п.2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).
 
Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим  написом провадиться в порядку, встановленому | Законом | України «Про | виконавче провадження».
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року  № 296/5).
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року  №  1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року  № 296/5).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Суд першо інстанції ,з урахуванням встановлених обставин , вірно дійшов наступних висновків .
  Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис  як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, За якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами» за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка З рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідачем  не було надано доказів про надання нотаріусу для вчинення нотаріальної дії оригіналу кредитного договору, виписки по рахунку боржника чи розрахунку заборгованості
Крім того, кредитний договір № 2010664707 від 28 квітня 2015 року, укладений між  ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» не був нотаріально посвідчений.
Однією з  ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнетися в розумінні боржником  пред`явлених до нього вимог і визнання їх.
Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор. якому має бути здійснений платіж.
В матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику письмово повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з визначенням розміру грошової вимоги, яка підлягає виконанню, та стороною відповідача такі надані не були. 3 матеріалів справи вбачається та підтверджується відповідними квитанціями, що позивач здійснював оплати на погашення кредитної заборгованості в загальному розмірі 6  950 грн  (а.с.10- 14), тому неможливо встановити дійсний розмір заборгованості по кредиту.
Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 
 
Суд першї інстанції , задовольняючи позовні вимоги,  вірно виходив із того, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів для вчинення   виконавчого напису, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача.
Колегія суддів ввжає, що такі висновки суду ґрунтуються  на вимогах закону, відповідають  встановленим обставинам. 
Суд першої інстанції дійшов  правильного висновку,  що з доказів наданих відповідачем неможливо зробити висновок , що  перелік  наданих нотаріусу  документів  для вчинення виконавчого напису свідчить про безпірність  заборгованості , і що він є достатнім .  Як видно із матеріалів справи ,що належно формлена  виписка з рахунку  про заборгованість ОСОБА_1   за кредитним договором , інші документи, які передбачені Переліком та підтверджують розмір та безспірність заборгованості боржника , банком нотаріусу подано не було. 
Що стосується  доводів  апелянта з приводу того ,що судом не взято уваги, направлений ними своєчасно відзив на позовну заяву, слід зауважити, що  вказаний відзив не містить належним  чином оформленого розрахунку  заборгованості, а лише містить таблицю, з якої не вбачається за який період утворилась заборгованість, з чого вона складається, і як нараховувалась,  відтак  вказаний розрахунок не є належним і допустимим доказом , і вказаний відзив  не спростовує висновків суду першої інстанції.
Крім того, матеріали справи не містять  доказів направлення  вимоги боржнику про стягнення заборгованості. В розумінні вимог п. 2.3. Порядку вчинення  нотаріальних дій, відповідач не надав  доказів   про належне отримання ОСОБА_1   зазначеного листа, враховуючи, що  боржник вважається належним чином повідомлений про вимогу щодо усунення порушень за кредитним договором в тому разі, коли банком( особою до якої перейшли всі права та обов`язки  за кредитиним договором)  не лише відправлено на адресу такого боржника листа про усунення порушень за кредитним договором, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.
Таким чином, неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавила його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку .
З огляду на вказане ,позивач ОСОБА_1 не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Також, в обґрунтування позову, позивач вказує, зокрема і на те, що банк не надав нотаріусу достатніх документів, які б свідчили про безспірність заборгованості, тому  неможливо встановити, що розмір заборгованості та процентів є безспірним.
Відповідно до розяснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» наданий банком розрахунок суми заборгованості не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
 Вірним є висновок суду, що всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.
Стягувачем в заяві до нотаріуса про виконання виконавчого напису зазначено розмір заборгованості    в сумі 96 346,92 грн  , що складається із заборгованості за тілом кредиту - 81 215,47  грн ; нарахованих процентів  - 15 131,45  грн  ( а.с. 105) .Разом з тим , в самому тексті  заяві, сума нарахованих процентів інша - 15 141 ,45 грн . Будь-які докази, що підтверджують, що така заборгованість утворилась саме в цей період матеріали справи не містять .
  Зазначючи  у виконавчому написі  період за який стягується заборгованість із 29 січня 2019 року по 19 липня 2019 року, відповідач  не надав  докази, що підтверджують , що така заборгованість утворилась саме в цей період .
Вірним є висновок суду, що оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги щодо  стягнення заборгованості,  правильним  є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду  є законним та обгрунтованим ,  підстави для його скасування відсутні. 
 Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384  ЦПК України, колегія суддів,-
                             
П о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Прайм Альянс»   залишити без задоволення . 
Рішення  Шевченківського    районного  суду м. Києва  від  05 лютого  2020 року  залишити без змін .  
Постанова апеляційного суду  набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга  на судове рішення  подається протягом  тридцяти днів  з  дня його проголошення, а в разі проголошення  вступної та резолютивної частини   судового рішення  з дня складення повного судового рішення безпосередньо до  суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 15 липня 2020 року.
 
Головуючий                                                     
 
Судді