ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року	Львів	Справа № 297/944/20 пров. № А/857/7282/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 

головуючого судді:                   Курильця А.Р.,
суддів:                                      Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Берегівського районного суду Закарпатської області  від 04 червня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області  Шоланкі Миколи Миколайовича про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Гал Л.Л.,
час ухвалення рішення - 04.06.2020 року, 
місце ухвалення рішення - м.Берегове,
дата складання повного тексту рішення - не вказано,

                                                     в с т а н о в и в:

          У травні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до інспектора Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області Шоланкі Миколи Миколайовича (далі - відповідач) про визнання протиправною і скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 274558 від 10.05.2020 року та стягнення судових витрат. 
Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області  від 04 червня 2020 року позов задоволено частково. Скасовано постанову у справі про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА18 № 274558 від 10.05.2020 року відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в користь позивача витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 1200 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
          Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не було враховано, що надані юридичні послуги були необхідними та обгрунтованими. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи та обсягом наданих послуг, не становить надмірний тягар для відповідача.
Учасники справи  в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1,3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3  ст. 132 КАС України  до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1-3  ст. 134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4  ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч. 9 ст. 139 КАС України).
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України»,  від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Суд також звертає увагу на те, що чинне законодавство покладає обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегія суддів враховує, що відповідачем не було подано ні відзиву на позовну заяву, ні жодного заперечення щодо розподілу судових витрат.
Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Мензаком Юлієм Юлійовичем укладено договір про надання послуг представника в адміністративній справі від 15.05.2020 року. Зі змісту ст.4 вказаного договору слідує, що за надання юридичної допомоги замовник зобов`язується здійснити виплату виконавцю гонорар за домовленістю сторін відповідно до погодженого сторонами розрахунку (а.с. 9). 
На виконання вищевказаного Договору сторони склали розрахунок, згідно з яким виконавець надав замовнику наступні юридичні послуги: правовий аналіз наданих клієнтом пояснень, усні консультації (1 год.) - 500,00 грн.; аналіз судової практики стосовно ситуації, описаної клієнтом (2 год.) - 1000,00 грн.; підготовка та складення адміністративного позову (3 год.) - 1500 грн.; контроль розгляду справи дистанційними засобами (1 год) - 500 грн. (а.с. 6).
Загальна вартість наданих послуг становить 3500,00 грн.
Долученою до справи квитанцією про отримання грошових коштів № 2020/05/15-01 від 15.05.2020 підтверджуються витрати в сумі 3500,00 грн. (а.с. 8).
Апеляційний суд зазначає, що витрати, понесених позивачем, підтверджуються належними та допустимими в розумінні КАС України доказами. Крім того, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову та значенням справи для сторони.
Виходячи із приписів ст. 134 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що такі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Крім того, скаржником було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 630,60 грн., що підтверджується квитанцією № A03P-AXCC-K69T-T1PE від 13.07.2020 року (а.с. 36), а тому такий, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України також підлягає відшкодуванню.
Таким чином, з наданих доказів, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області (оскільки відповідачем є його посадова особа) на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 630,60 грн.
Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду, виключивши з неї абзац четвертий.
Керуючись ст.ст. 132,134,139,294,311,315,317,321,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області  від 04 червня 2020 року  у справі № 297/944/20 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Сечені, 13, м. Берегово Закарпатська область, 90200) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень».
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Сечені, 13, м. Берегово Закарпатська область, 90200) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 630 (шістсот тридцять) гривень 60 (шістдесят) коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 29 липня 2020 року