ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 вересня 2020 року                                                 м. Кропивницький

справа № 404/8432/19
провадження № 22-ц/4809/1035/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:                
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Мурашка С.І., Чельник О.І.
        секретар Гончар В.В.
учасники справи :
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 року, суддя Павелко І.Л., по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за отримання послуг з централізованого теплопостачання,

 
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплоенергетик» звернулось у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за отримання послуг з централізованого теплопостачання.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є споживачем теплової енергії, що надається КП «Теплоенергетик» до квартири АДРЕСА_1 .
КП «Теплоенергетик» та ОСОБА_1 вступили в фактичні договірні правовідносини, однак в порушення статті 526 ЦК України відповідач впродовж тривалого часу за надані послуги не розраховується.
За період з листопада 2016 по жовтень 2019 відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено було лише частково, станом на листопад 2019 за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги в сумі 26 706,28 грн.
Позивач просив стягнути борг за отримання послуг з централізованого теплопостачання в розмірі 26 706,28 грн. , 3% річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - 1 388,34 грн., індекс інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - 3 658,27 грн., розрахунок пені відповідно до вимог ст. 549 ЦК України - 974,78 грн. 
Рішенням  Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020  позов задоволено.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається, що житлове приміщення за вказаною адресою належить йому на підставі договору купівлі-продажу лише з 26.07.2017. Крім того, між ним та позивачем був укладений договір реструктуризації заборгованості №86 від 11.07.2017, згідно умов якого заборгованість станом на день підписання договору становила 10 000 грн. Умови договору про реструктуризацію заборгованості відповідачем були виконані в повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідачем були проведені ремонтні роботи по встановленню системи індивідуального опалення у зв`язку із відсутністю матеріальної можливості оплачувати послуги з централізованого теплопостачання. 
Зазначено, що 10.10.2017 за зверненням відповідача було складено акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП. Проведення відключення та складання даного акту було здійснено у присутності уповноваженої особи КП «Теплоенергетик». 
Нарахування плати за теплопостачання до квартири відповідача після її відключення від внутрішньобудинкових мереж ЦО є безпідставним та неправомірним. Просить застосувати позовну давність.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15.06.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
До суду надано відзив на апеляційну скаргу від Комунального підприємства «Теплоенергетик», в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що суд першої інстанції встановив дійсні обставини по справі і рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01.07.2020 справу призначено до розгляду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає  залишенню без задоволення з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_3 мешкає у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 631 від 13.11.2019 року Новенськоі селищної ради м. Кропивницький, а відтак є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла постачальником - Комунальним підприємством «Теплоенергетик».
Комунальним підприємством «Теплоенергетик» в опалювальні сезони надавалась в житловий будинок за адресок АДРЕСА_2 теплова енергія. 
Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою, сторони вступили в фактичні договірні правовідносини. Однак в порушення ст. 526 ЦК України, відповідно якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в продовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується.
За період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року включно, відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено було лише частково.
Станом на листопад 2019 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі 26 706,28 грн.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд першої інстанції зазначив, що надані відповідачем акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП від 10.10.2017 року не оформлений належним чином а саме, не затверджений рішенням Міжвідомчої комісії як це передбачено порядком, а тому не може бути достовірним та достатнім доказом у справі.
Акт № 4 від 17.10.2017 pоку, підписаний контролером абонентського відділу, підтверджує факт проведення робіт по відєднанню від централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_3 , але ніяким чином не підтверджує завершення здійснення відключення квартири відповідачем, відповідно вимогам діючого законодавства.
Суд першої інстанції зазначив, що факт відсутності документів, передбачених порядком, а саме, дозволу Міжвідомчої комісії та невідповідність Акту про відключення квартири внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП вимогам цього ж порядку, свідчить про здійснення самовільного відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання. 
Суд першої інстанції зазначив, що згідно договору про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 86 від 11.07.2017 р. сторони по справі погодили оплату відповідачем заборгованості в сумі 10 000,00 грн. протягом періоду з липня 2017 року по червень 2018 року щомісячні платежі в сумі 833,33 грн., передбачені вказаним договором, відповідачем сплачені в повному обсязі, що відображено в розрахунку заборгованості, наданому до матеріалів позовної заяви.
Таким чином, повторне нарахування відповідачеві заборгованості, що виникла станом на липень 2017 року в сумі 10 000,00 грн. виключається у зв`язку з тим, що ця сума не враховується в розрахунку загальної суми заборгованості, яку позивач просить стягнути в своїй позовній заяві.
Позивач просить стягнути за період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року в сумі 26 706 грн. 28 коп. в тому числі станом на листопад 2016 року 2 698 грн. 56 коп. , то б то понад 3 роки.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач із заявою про застосуванні строку позовної давності до суду не звертався, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Доводи викладені в апеляційній скарзі, що нарахування плати за теплопостачання до квартири відповідача після її відключення від внутрішньобудинкових мереж ЦО є безпідставним не ґрунтуються на нормах матеріального права. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 мешкає у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № 631 від 13.11.2019 року Новенськоі селищної ради м. Кропивницький, а відтак є споживачем теплової енергії, яка надається до вказаного житла, постачальником - Комунальним підприємством «Теплоенергетик».
Комунальне підприємстве «Теплоенергетик» в опалювальні сезони, надавало в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 теплову енергію. 
Встановлені обставини свідчать, що подача теплової енергії за вказаною адресою, є підтвердженням, що сторони вступили в фактичні договірні правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач припинив сплачувати за надані послуги з теплопостачання до його квартири,мотивуючи зазначені дії тим, що 10.10.2017 року він від`єднався від централізованої системи теплопостачання і про це був складений акт.
Згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачав холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.20051 № 630 споживач може відмовитись від отримання послуг централізованого опалення, лише у випадку влаштування в квартирі індивідуальної джерела опалення. 
Відключення споживача від мереж централізованого опалена здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питання житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництві архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 pоку дозвіл на влаштування індивідуального з відключенням від мережі централізованого опалення надається рішенням Міжвідомчої комісії органу місцевого самоврядування або місцевої виконавчої влади з розгляду питань, пов`язаних відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання . Рішення Комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.
При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВІ виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.
Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.
Відключення приміщень від внутрішньо - будинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої нш особи.
Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються у міжопалювальний період.
По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. 
З матеріалів справи вбачається, що акт про відключення квартири відповідача від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП від 10.10.2017 року не оформлений належним чином, оскільки не затверджений рішенням Міжвідомчої комісії як це передбачено порядком.
Акт № 4 від 17.10.2017 pоку, підписаний контролером абонентського відділу, підтверджує факт проведення робіт по відєднанню від централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_3 , але ніяким чином не підтверджує завершення здійснення відключення квартири відповідачем, відповідно вимогам діючого законодавства.
Встановлені обставини свідчать, що відповідач відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не закінчив процедуру відєднання від мережі централізованого теплопостачання. 
Таким чином, факт відсутності документів, передбачених порядком, а саме, дозволу Міжвідомчої комісії та невідповідність Акту про відключення квартири внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП вимогам цього ж порядку, свідчить про здійснення самовільного відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання.
Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно.
Згідно п.2 ч.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: підготувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Відносини повинні здійснюватися виключно на договірних засадах, в ст. 7 ч. 2 п. 1 Закону України № 2189-VIII зазначено що, споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Згідно ч. 1 ст.9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця якщо інший порядок та строки не визначені іншим договором. 
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми.
Згідно ч. З ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. У відповідності до п. 31 Правил у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нарахувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором. 
Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.
З матеріалів справи вбачається, що за період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року включно відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено було лише частково.
Станом на листопад 2019 року за відповідач має заборгованість перед позивачем за надані послуги в сумі, 26 706,28 грн.
Згідно договору про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання № 86 від 11.07.2017 р. сторони по справі погодили оплату відповідачем заборгованості в сумі 10 000,00 грн. Протягом періоду з липня 2017 року по червень 2018 року необхідно сплачувати щомісячні платежі в сумі 833,33 грн., передбачені вказаним договором. Відповідачем зазначені кошти сплачені в повному обсязі, що відображено в розрахунку заборгованості, наданому до матеріалів позовної заяви.
Відповідачем не надані належні та допустимі докази на спростування розрахунку заборгованості за надані послуги, надані позивачем. 
Доводи викладені в апеляційній скарзі скарзі, що суд першої інстанції не застосував строки позовної давності не знайшли свого підтвердження.
У відповідності до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не подавав до суду першої інстанції заяви про застосування строків позовної давності.
Встановлені обставини свідчать, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування строків позовної давності, про що суд першої інстанції зазначив в мотивувальній частині судового рішення. 
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.
Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, 
                          
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 року, залишити без змін.
Повний текст постанови виготовлено 08.09.2020.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: