П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/1833/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Альчук М.П.
Суддя-доповідач -  Курко О. П.   

02 вересня 2020 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року  (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 1555/М-0200-20 від 23.04.2020 року щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати нарахованої частини пенсії ОСОБА_1 з 22.07.2011 року по 19.03.2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" яка була нарахована та виплачена на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014 року у справі № 2-а-1079/11/0212 за період з 22.07.2011 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії по 19.03.2020 року.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідач зазначив, що на виконання рішення суду управлінням здійснено перерахунок пенсії позивача та виплачено заборгованість, на підставі рішення комісії, що утворюється в пенсійному фонді з розгляду питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, якою приймається рішення на підставі порядку № 649 про ведення обліку рішень суду в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Також наголошує, що бюджетні кошти використовуються тільки на потреби визначені бюджетним призначенням та бюджетним асигнуванням, в такому випадку, без рішення Кабінету Міністрів України та виділення коштів з державного бюджету в Головного управління відсутні законні підстави проводити перерахунок пенсії. 
Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.  
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідом ІІІ групи захворювання, яке пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, віднесений до І категорії що підтверджується посвідченням серії № НОМЕР_1 .
Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 25.02.2011 року у справі № 2-а-1079/11, за результатами її перегляду постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014 року у справі № 2-а-1079/11/0212, зобов`язано УПФУ в Ленінському районні м. Вінниці провести перерахунок та виплату різниці в пенсії позивача, як інваліду ІІІ групи захворювання, якого пов`язано з наслідками аварії на ЧАЕС в розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 03.08.2010 року по день припинення права на таку допомогу.
На виконання судового рішення відповідачем проведено виплату донарахованої частини пенсії за період з 03.08.2010 року по 22.07.2011 року та здійснено виплату на картковий рахунок у розмірі 45991,14 грн.
Отримавши виплату донарахованої частини пенсії позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, згідно із Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
Листом № 1555/М-0200-20 від 23.04.2020 року відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати компенсації за вказаний період у відповідності до законодавства, посилаючись на постанову КМУ від 22.08.2018 року № 649, якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.
Не погодившись з такою відповіддю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.
Згідно зі ст. 1, 2 Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України та які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України та не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що пенсія є доходом громадянина, яка не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду, а основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж відбувся, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а.
При цьому, строки виплати пенсії встановлені ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ч. 1 якої визначено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Отже, донарахована частина пенсії відповідачем в сумі 45991,14 грн, на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, підлягала виплаті ОСОБА_1 не пізніше 25 числа місяця, на який органом Пенсійного фонду здійснено нарахування.
Однак, виплата позивачу вищевказаної суми пенсії здійснена лише у 19.03.2020 року, що сторонами не заперечувалось, у зв`язку з чим, пенсійним органом допущено порушення встановленого строку виплати пенсії. Таким чином, несвоєчасна виплата відповідних сум відбулась з вини органу, що призначає та виплачує пенсію.
З огляду на те, що вказані кошти нараховані в результаті донарахованої частини пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні ст. 2 Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", а відтак у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) за спірний період, тому виплата вчасно не виплаченої пенсії проводиться з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів.
Такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду у постановах від 24.01.2019 у справі № 159/1615/17 (адміністративне провадження № К/9901/22965/18) та від 15.04.2019 у справі № 727/7818/16-а (адміністративне провадження № К/9901/45555/18).
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що виплата суми заборгованості відбувається відповідно до порядку № 649 про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Суд зазначає, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань судом до уваги не приймається.
Наведене узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини.
Так, у рішенні від 08.11.2005 року в справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання свої зобов`язань.
Судова колегія зазначає, що розрахунок сум виплат, які мають бути здійснені позивачу, в тому числі і як компенсація втрати частини грошових доходів, є виключною компетенцією відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно протиправності дій відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за судовим рішенням, та відновленню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, донарахованої на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.04.2014 року у справі № 2-а-1079/11/0212.
Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  02 вересня 2020 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.