Справа № 127/15699/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1016/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року	Справа № 127/15699/16-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,
учасники справи:
заявник (боржник): ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження: державний виконавець ЦВ ДВС м. Вінниця Пращук В.В.,
розглянув цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління у Вінницькій області Пращука В.В. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2020 року про залишення заяви без розгляду постановлену місцевим судом під головуванням судді Жмудя О.О., дата виготовлення повного тексту ухвали невідома,
встановив:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця ЦВ ДВС м. Вінниця Пращука В.В.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління у Вінницькій області Пращука В.В – залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що заявник пропустила десятиденний строк звернення із скаргою на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління у Вінницькій області Пращука В.В. та не подала разом із вказаною скаргою заяву про поновлення процесуального строку на оскарження вказаних дій та рішень.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, скаржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу від 02 березня 2020 року про залишення скарги на дії та рішення державного виконавця ЦВ ДВС м. Вінниця Пращука В.В. без руху не вказав на необхідність подання заяви про поновлення строку на подання вказаної скарги. Разом з тим, ОСОБА_1 вважає, що строк на подання скарги на дії та рішення державного виконавця ЦВ ДВС м. Вінниця Пращука В.В, нею не пропущений, оскільки вона в десятиденний строк звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду щодо оскарження вказаних дій та рішень державного виконавця, та згодом протягом десятиденного строку з дня прийняття Сьомим апеляційним адміністративним судом постанови про закриття провадження, звернулась з скаргою на вказані дії та рішення державного виконавця до Вінницького міського суду Вінницької області.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.
Встановлено, що Вінницьким міським судом Вінницької області був виданий виконавчий лист №127/15699/16-ц від 21 лютого 2017 року. 
24 лютого 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53469289, в резолютивній частині якої, зокрема, зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки в розмірі 213690 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2136,91 грн. судового збору.
28 серпня 2019 року державним виконавцем було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 53469289, змінено резолютивну частину, а саме з «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки в розмірі 213690 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2136,91 грн. судового збору» на «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 збитки в розмірі 213690 грн. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 2136,91 грн. судового збору.»
03 вересня 2019 року ОСОБА_1 був направлений лист №К-636/2.2/01-23, в якому викладені обставини щодо винесення постанови про виправлення помилки в процесуальному документі, а саме в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 53469289, який остання отримала лише 11 жовтня 2019 року.
21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у якому просила суд визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 53469289 від 24 лютого 2017 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 жовтня 2019 року адміністративну справу № 127/28836/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Пращука В.В. Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці ГТУЮ у Вінницкій області про визнання незаконними дій державного виконавця передано за підсудністю до Вінницького окружного адміністративного суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про виправлення помилки у процесуальному документі від 28 серпня 2019 року ВП № 53469289. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії закрито, у зв`язку із порушенням правил юрисдикції адміністративних судів.
25 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала скаргу на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління у Вінницькій області Пращука В.В. до Вінницького міського суду Вінницької області в порядку ЦПК України.
Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку про пропущення заявником десятиденного строку звернення із скаргою на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління у Вінницькій області Пращука В.В. з дати винесення оскаржуваної постанови державного виконавця та відсутності заяви про поновлення вказаного процесуального строку. 
Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.
Доводи апеляційної скарги про те, що постановляючи ухвалу від 02 березня 2020 року про залишення скарги на дії та рішення державного виконавця ЦВ ДВС м. Вінниця Пращука В.В. без руху суд першої інстанції не вказав на необхідність подання заяви про поновлення строку на подання вказаної скарги, заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснив, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.
Аналогічна правова позиція міститься в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах. Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України, тобто залишення позовної заяви без руху (в редакції від 02 лютого 2014 року). У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК України (в редакції від 02 лютого 2014 року) - про відкриття провадження у справі; статті 26,27,45 ЦПК України (в редакції від 02 лютого 2014 року) - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; статті 74 - 77 ЦПК України (в редакції від 02 лютого 2014 року) - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК України (в редакції від 02 лютого 2014 року) - про судовий розгляд; глав 1,2 розділу V ЦПК України (в редакції від 02 лютого 2014 року) - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до ч. 5 ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
В частині 2 статті 449 ЦПК України зазначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, встановивши, що зі змісту скарги та доданих документів вбачається пропущення заявником строку звернення до суду із вказаною скаргою та нею не порушується питання про його поновлення, повинен був залишити вказану скаргу без руху, вказавши причини та строк для усунення її недоліків.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, на те що 02 березня 2020 року судом першої інстанції була постановлена ухвала про залишення скарги ОСОБА_1 без руху, проте з інших підстав, внаслідок чого, остання була впевнена, що нею не було пропущено строк на подання вказаної скарги.
Отже, враховуючи викладене та обставини на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, як на підставу перегляду судового рішення знайшли своє підтвердження.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (Вінницького міського суду Вінницької області – вул. Грушевського, 17 м. Вінниця, 21050).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        О.Ю. Береговий

Судді:                                                                О.С. Панасюк

               Т.М. Шемета