Дата документу 16.09.2020 Справа № 316/1456/20

Запорізький Апеляційний суд 

 
ЄУН 316/1456/20	Головуючий у 1-й інстанції Куценко М.О.	
Пр. № 22-ц/807/2277/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 травня 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни, Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» (надалі - Банк) про скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 2-5), в якому просив визнати протиправним та скасувати запис про право власності №36463921від 06.05.2020 на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «АЛЬФА-БАНК», стягнути судовий збір.
Одночасно з пред`явленням позову позивачем подана до суду заява про забезпечення позову у цій справі (а.в.м.с. 18-19), в якій останній просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити заборону суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2079152923125, право власності на яке зареєстровано за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (код СДРПОУ 23494714) на підставі запису про право власності № 36463921 від 06.05.2020, внесеного державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О.
В обґрунтування своєї заяви заявник зазначав, що державним реєстратором здійснена державна реєстрація права власності за АТ «Альфа-банк» квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки. Верховним судом наразі розглядаються справи №316/2098/15-ц та 316/1051/16-ц щодо даної квартири та заборгованості позивача перед АТ «Альфа-банк», та ухвалами Верховного суду зупинено виконання судових рішень по вищезазначеним справам. Не дивлячись на зупинення виконання судових рішень, державний реєстратор здійснила державну реєстрацію прав власності квартиру, яка є предметом розгляду справ, що перебувають у Верховному суді.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції Куценко М.О.(а.в.м.с. 20).
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 травня 2020 року (а.в.м.с. 23-24) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі задоволено.
Накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2079152923125, право власності на яке зареєстровано за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (код СДРПОУ 23494714) на підставі запису про право власності № 36463921 від 06.05.2020, внесеного державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 27-34) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та винести постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О., АТ «АЛЬФА-БАНК» у цій справі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 37).
В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із перебуванням у тривалій відпустці останньої (а.в.м.с. 44-45).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 03 липня 2020 року (а.с. 46), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 48), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом), а також відпустки судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року включно (а.в.м.с. 53).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, що набрав чинності з 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.
ОСОБА_1 подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі (а.с. 62-78).
Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В автоматизованому порядку суддею Подліяновою Г.С., у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із перебуванням у тривалій відпустці останньої (а.в.м.с. 79-80).
У судове засідання 16 вересня 2020 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 54-61) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб, керувався ст. ст. 149, 150, 153, 154, 247, 260 ЦПК України та виходив із такого.
Згідно із ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Ч. 1 ст.150 ЦПК України містить види забезпечення позову.
Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.
Положеннями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Враховуючи викладене, пересвідчившись, що між сторонами виник спір, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, судом першої інстанції встановлено, що існує реальна загроза ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Разом з цим, в разі незгоди із заходами забезпечення позову, застосованими судом, суд може, відповідно до ст. 158 ЦПК України, скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Крім того, у відповідності до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.
Згідно із ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Таким чином, підстав для застосування зустрічного зобов`язання, у відповідності до ст. 154 ЦПК України, суд першої інстанції у цій справі не вбачав.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.
Доводи апеляційної скарги Банку не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах матеріалів справи та доказів, які досліджував суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання (18 травня 2020 року). 
Подача вищезазначеного позову позивачем у цій справі є правом позивача (ст. 4 ч. 1 ЦПК України, ст. 20 ч. 1 ЦПК України), навіть, якщо існує відповідне застереження у договорі із Банком, на яке останній посилається у своїй апеляційній скарзі у цій справі.
Оскільки, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (ст. 4 ч. 3 ЦПК України). 
При вищевикладених обставинах, судом першої інстанції було правильно встановлено, що існує загроза відчуження Банком вищезазначеної спірної квартири Банку на користь будь-якої третьої особи у будь-який час, та, відповідно, існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі; тому, накладення арешту в порядку забезпечення позову позивача судом першої інстанції у цій справі на спірне нерухоме майно у вигляді вищезазначеної квартири, право власності на яке зареєстровано на час вирішення процесуального питання за відповідачем (Банком), заборонивши у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна - даної квартири, лише на час розгляду цієї справи судом, є необхідним та співмірним із вищезазначеними позовними вимогами позивача у цій справі, не може порушувати і не порушує прав Банку та інших осіб та не є втручанням у господарську діяльність Банку.
Належні, допустимі докази протилежного у виділених матеріалах цієї справи відсутні.
Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, що узгоджується у тому числі із судовою практикою Верховного Суду.
Судова практика інших судів в інших справах за участю інших учасників справи, на яку посилався Банк в обґрунтування своєї позиції у цій справі у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі, не має преюдиційного значення для суду при вирішенні вищезазначеного процесуального питання у цій справі.
Суд першої інстанції правильно не вбачав підстав для застосування зустрічного забезпечення у цій справі.
Апеляційним судом встановлено, що відсутні порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права, які б могли бути підставою для скасування апеляційним судом правильної по суті ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову позивача у цій справі за результатами розгляду апеляційної скарги Банку. 
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача (Банку).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема Банком апеляційному суду не надані.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.
Крім того, встановлено, що Банком при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (а.в.м.с. 42).
Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» залишити без задоволення.
Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.09.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.