ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

22 вересня 2020 року 
справа №400/2285/19
адміністративне провадження №К/9901/22585/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Ханової  Р.Ф.,
суддів: Гончарової І.А., Олендера І. Я.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" до Офісу великих платників податків ДПС,  Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС на постанову  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року  у складі суддів Крусяна А. В., Градовського Ю. М., Яковлєва О. В.

УСТАНОВИВ:

РУХ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

1. 25 липня 2019 року міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» (далі - Підприємство, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - податковий орган, відповідач у справі), Державної фіскальної служби України (далі - другий відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 квітня 2019 року №0002334906, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3896897,58 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за звітний період січень - травень 2017 року, січень, лютий, квітень, червень, липень, вересень, жовтень 2018 року та рішення від 25 червня 2019 року №28868/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2019 року №0002334906.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року №375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» у 2015 році Підприємство отримало субвенцію з державного бюджету у загальній сумі 9    062442,27 грн, яка була направлена на погашення заборгованості з податку на додану вартість. Але, податковим органом поповнення рахунку комунального підприємства в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не відбулося, у зв`язку з чим позивач не мав змоги виконати зобов`язання з своєчасної реєстрації податкових накладних.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено з підстав не доведення факту впливу субвенції, що позивач мав отримати у грудні 2015 року на можливість реєструвати податкові накладні в 2017-2018 роках.

4. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року апеляційна скарга Підприємства задоволена частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року скасовано. Ухвалено у справі постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 15 квітня 2019 року №0002334906. В іншій частині позову відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року та залишити в силі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року. Підставою касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме зазначає, що суд апеляційної інстанції  неправильно застосував пункт 200-1.3 статті 200-1, пункт 201.1. статті 201, пункт 120-1.1. статті 120-1 ПК України, норми Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307, норми пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17 (К/9901/152/17), від 11 лютого 2018 року у справі № 807/68/18 (К/9901/63488/18), від 13 серпня 2019 року у справі №2040/7988/18 (К/9901/16471/19).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що Головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств невиробничої сфери діяльності Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС у порядку статті 76, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України проведено камеральну перевірку Підприємства з питань  своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатом якої складено акт від 21 березня 2019 року №81/28-10-49-06/31448144.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 ПК України, а саме несвоєчасно зареєстровано податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 11633264,39 грн, у тому числі з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів на суму ПДВ 1    976 248,34 грн, з порушенням терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів на суму ПДВ 807194,68 грн, з порушенням терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 21067,70 грн, з порушенням терміну реєстрації від 61 до 365 календарних днів на суму ПДВ 8828677,44 грн, з порушенням терміну реєстрації від 336 і більше календарних днів на суму ПДВ 76,23 грн (т.1 а. с.11-13).

15 квітня 2019 року на підставі акта перевірки керівником податкового органу прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002334906, яким до Підприємства застосовано штраф у сумі 3    896 897,58 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за звітний період січень - травень 2017 року, січень, лютий, квітень, червень, липень, вересень, жовтень 2018 року (т.1 а. с. 64-65).

Підприємством подано до Державної фіскальної служби України скаргу від 26 квітня 2019 року №883/3 на податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2019 року №0002334906 (т.1 а. с. 109-114).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 25 червня 2019 року №28898/6/99-99-11-06-01-25 вищезазначена скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2019 року №0002334906 залишено без змін (т.1 а. с. 115-117).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує висновок Верховного Суду, який викладений в постанові від 4 вересня 2018 року у справі №816/1488/17 (К/9901/152/17): «Для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою». Згідно матеріалів справи податкові накладні, які були зареєстровані позивачем в ЄРПН з порушенням строків не мали обов`язкових двох складових, всі містять ставку ПДВ 20%, тобто складені на операції, які не звільнені від оподаткування.

Скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 11 лютого 2018 року у справі №807/68/18 (К/9901/63488/18), в якій зазначено: «складення податкової накладної на постачання товарів/послуг, що не надаються отримувачу (покупцю), не позбавляє платника податку на додану вартість обов`язку із своєчасної реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних та відповідно не звільняє такого платника від відповідальності за вчинення вказаного порушення».

В постанові Верховного Суду від 13 серпня 2019 року у справі №2040/7988/18 (К/9901/16471/19) відповідач звертає увагу на такий висновок: «висновок органу ДФС є таким, що відповідає нормам чинного законодавства, оскільки статтею 120-1.1 статті 120-1 ПК України винятки із загальних правил сформульовано чітко та виходячи з синтаксичного аналізу побудови норми права та дійсної мети законодавця, можна зробити висновок, що внесені Законом №1797-VIII зміни запровадили виключні випадки звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, і такі виключення стосуються реєстрації двох видів податкових накладних: 1) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; 2) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто для застосування виключень і звільнення від відповідальності обов`язковою умовою є звільнення операції від оподаткування або її оподаткування за нульовою ставкою». 

В касаційній скарзі відповідач викладає фактичні обставини справи, аналізує норми підпункту 14.1.60 пункту 14.1. статті 14, пунктів 201.1., 201.10. статті 201, пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України, а також зазначає, що несвоєчасне поповнення рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на суму проведених розрахунків за Постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 375 не звільняло позивача від поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість  іншими способами, передбаченими пунктом 200-1.4 статті 200-1 ПК України, та своєчасної реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Скаржник наголошує, що порушення платниками податків ПДВ граничного строку для реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних тягне за собою накладення на платника штрафних санкцій, незалежно від причин, які призвели до порушення.

8. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 120-1.1 статті 120-1 ПК України

Порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

10.2. Абзац перший пункту 201.1. статті 201 ПК України 

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

10.3. Пункт 201.10. статті 201 ПК України 

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: 
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; 
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; 
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

10.4. Стаття 200-1 ПК України визначає систему електронного адміністрування податку на додану вартість

Система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України (пункт 200-1.1.)

Платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, визначеною у пункті 200-1.3. статті 200-1 ПК України

Під час розрахунку показника ?ПопРах також враховується сума коштів у разі проведення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку. При цьому для поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами (пункт 200-1.3.).

З рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді (пункт 200-1.5.).

11. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569.

Пункт 9 Порядку

Під час розрахунку показника загальної суми поповнення з поточного рахунка платника його електронного рахунка враховується сума коштів за результатами проведення органами Казначейства розрахунків платника податків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про Державний бюджет України на відповідний рік в рахунок погашення заборгованості з податку. При цьому для поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов`язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі за коригуючими реєстрами.

Інформація про проведення таких розрахунків з податку подається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків відповідно до порядку взаємодії органів ДФС та органів Казначейства в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

На підставі отриманої від Казначейства інформації ДФС зменшує суми залишку узгоджених податкових зобов`язань з податку платника, не сплачених до бюджету, cтрок сплати яких настав, що виникли на підставі податкових декларацій з податку (поданих контролюючому органу починаючи з податкової звітності за липень 2015 р. - для платників податку, що застосовують місячний звітний період, за III квартал 2015 р. - для платників податку, що застосовують квартальний звітний період), які обліковуються в ДФС. ДФС не пізніше ніж через десять робочих днів з дати отримання такої інформації від Казначейства збільшує суму поповнення електронного рахунка платника податку на суму зменшення зазначеного залишку, формує та надсилає Казначейству коригуючі реєстри на суму наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі. При цьому зазначені коригуючі реєстри формуються ДФС в межах суми такого збільшення у міру виникнення зазначеного залишку в розрізі окремих документів, за якими обліковується такий залишок.

У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство на підставі таких реєстрів зменшує суму наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань, не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, про що повідомляє ДФС.

12. Кодекс адміністративного судочинства України

Частини перша, друга статті 341. Межі перегляду судом касаційної інстанції

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Складені платниками податку податкові накладні підлягають реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних в установлені законодавством терміни, за порушення яких передбачена відповідальність у вигляді застосування штрафних санкцій. 

14. Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

15. Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наявності обставин, які безпосередньо вплинули на можливість Підприємства своєчасно реєструвати податкові накладні, зокрема це відсутність достатньої суми коштів на адміністративному рахунку платника, яка необхідна для виконання цього обов`язку. Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач уклав договір №24 від 02 грудня 2015 року про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню», на виконання умов яких позивач отримав субвенцію на погашення різниці в тарифах на послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 9062442,27 грн. Отримані кошти МКП «Миколаївводоканал» перерахувало у повному обсязі до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №30 від 16 грудня 2015 року. Однак, 9062442,27 грн не були зараховані Державною фіскальною службою України на рахунок позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що призвело до виникнення перешкод у реєстрації позивачем податкових накладних.

16. Суд апеляційної інстанції врахував постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі № 814/751/16, якою визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо зменшення суми наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку - МКП «Миколаївводоканал», не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, згідно коригуючих реєстрів типу 8 від 18 січня 2016 року; зобов`язано Державну казначейську службу України зменшити суму наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань платника податку - МКП «Миколаївводоканал» згідно коригуючих реєстрів типу 8 від 18 січня 2016 року, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомити про це Державну фіскальну службу України.

17. Крім того, 16 грудня 2015 року позивач здійснив погашення податкової заборгованості з ПДВ на суму 9062442,27 грн, однак станом на 11 липня 2019 року Казначейством частково зменшено МКП «Миколаївводоканал» суму наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань не сплачених до бюджету, строк сплати яких настав, на загальну суму 4993661,17 грн, тобто у розмірі, меншому ніж здійснено погашення податкової заборгованості. Інших коригуючих реєстрів, сформованих ДФС згідно з пункту 9 Порядку №569 щодо зменшення суми наявного залишку узгоджених податкових зобов`язань, не сплачених до бюджету до Казначейства не надходило. 

18. Відтак, судом встановлений факт бездіяльності державного органу, що призвело до негативного впливу на господарську діяльність позивача, а саме неможливості реєстрації податкових накладних в межах граничних термінів у 2017-2018 роки. 

19. Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у відповідності до діючого законодавства, зважаючи на проведені підприємством розрахунки, показники в системі електронного адміністрування ПДВ, повинні були збільшені для позивача на суми перерахованих коштів до загального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу з податку на додану вартість, що б надавало можливість своєчасно реєструвати в ЄРПН податкові накладні.

20. Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі №818/1070/17.

21. Суд, враховуючи межі касаційного перегляду, зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

22. Наведені скаржником постанови Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі №816/1488/17 (К/9901/152/17), від 11 лютого 2018 року у справі № 807/68/18 (К/9901/63488/18), від 13 серпня 2019 року у справі №2040/7988/18 (К/9901/16471/19) ухвалені за інших фактичних обставин, установлених судами. Суд апеляційної інстанції не відходив від правових позицій Верховного Суду, викладених у перелічених постановах, а здійснив висновки за результатами оцінки фактичних обставин у цій конкретній справі та застосував практику Верховного Суду у подібних відносинах.
Посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.

23. Скаржник в касаційній скарзі не посилається на постанову Верховного Суду, в якій би була надана інша правова оцінка обставинам щодо бездіяльності державного органу, яка вплинула на можливість виконувати платнику податків обов`язок по реєстрації податкових накладних. 

24. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у відзиві на адміністративний позов, відзиві на апеляційну скаргу та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи суд апеляційної інстанції надав належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні постанови суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу податкового органу слід залишити без задоволення.

26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

27. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 КАС України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі 400/2285/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Р.Ф. Ханова І.А. Гончарова 	
                                                                                         І. Я. Олендер