ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 р. 	Справа № 480/3095/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Макаренко Я.М. ,  Донець Л.О. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, повний текст складено 11.12.19 року у справі № 480/3095/19
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"      
до                   Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби                                 
про визнання протиправним та скасування рішення в частині,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі - позивач, ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання") звернулось до суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Харківське управління), в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків ДФС від 28 травня 2019 року №0000175010 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахованої пені в розмірі 5992,10 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року відмовлено в задоволенні позовної заяви  товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення в частині.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм  матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання".
В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що незважаючи на вимоги ч. 13 ст. 25 закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, відповідачем за період адміністративного оскарження (з 27.02.2019 по 08.04.2019) вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2019 протиправно нараховано пеню у розмірі 5992,10 грн.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18.01.2019 ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким позивачем самостійно визначено розмір єдиного соціального внеску за грудень 2018 року у розмірі 320794,41 грн. (а.с.11-14, 164-166) 
Граничний термін сплати єдиного внеску за грудень 2018 року – 21.01.2019.
Проте, позивачем у строк до 21.01.2019 не було сплачено самостійно визначену суму єдиного внеску за грудень 2018 року.
13.02.2019 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-478-50, якою повідомлено про наявність станом на 31.01.2019 заборгованості зі сплати єдиного внеску на суму 581437,40 грн., в тому числі недоїмка – 581437,40 грн., штрафи – 0 грн., пеня – 0 грн. (а.с.10)
Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ю-478-50 від 13.02.2019, ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подало до Державної фіскальної служби України скаргу від 27.02.2019 №84, в якій наголошувалось на невідповідності визначеної суми недоїмки, оскільки підприємством у період з 01.02.2019 по 13.02.2019 така сума недоїмки була частково погашена. (а.с.15-16)
Рішенням Державної фіскальної служби України від 04.04.2019 №15927/6/99-99-11-05-02-25 скаргу ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" було частково задоволено, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-478-50 від 13.02.2019 скасовано та зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС сформувати та направити нову вимогу, оскільки сума заборгованості підприємства з ЄСВ станом на 31.01.2019, яка обліковувалась в інформаційній системі органу доходів і зборів, не відповідала сумі, зазначеній у вимозі № Ю-478-50 від 13.02.2019. (а.с.17-19)
Сторонами не повідомлено, а матеріали справи не містять відомостей про винесення податковим органом нової вимоги про сплату боргу (недоїмки).
В той же час, у період з 20.03.2019 по 08.05.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" було фактично сплачено самостійно визначену суму єдиного внеску за грудень 2018 року.
В подальшому, у зв`язку з несвоєчасним перерахуванням єдиного соціального внеску  за грудень 2018 року, контролюючим органом прийнято рішення №0000175010 від 28.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано штраф у розмірі 56348,80 грн. за період часу з 22.01.2019 по 08.05.2019 та нараховано пеню у розмірі 21281,64 грн., всього у сумі – 77630,44 грн. (а.с.6-9)
Не погодившись з рішенням №0000175010 від 28.05.2019, ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подало до Державної фіскальної служби України скаргу від 06.06.2019 №202. (а.с.33-35)
Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.07.2019 №31829/6/99-99-11-05-02-25 скаргу заявника залишено без задоволення, а рішенням №0000175010 від 28.05.2019 – без змін. (а.с.37-39)
Не погодившись з рішенням №0000175010 від 28.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" звернулося з даним адміністративним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що борг виник саме з підстав несплати позивачем самостійно визначених сум єдиного соціального внеску за грудень 2018 року, а не у зв`язку із виникненням заборгованості за нарахованими контролюючим органом сумами ЄСВ.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Підставою для винесення податковим органом вказаного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені було те, що позивачем несвоєчасно було погашено самостійно визначений розмір єдиного внеску за грудень 2018 року.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі – Закон №2464) (тут і далі – в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2464 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно зі ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Згідно із ч.ч.2, 5, 8, 10 ст.9 Закону №2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Таким чином, виконати обов`язок щодо сплати єдиного внеску позивач, як платник єдиного внеску, повинен був до 20 числа наступного місяця, в якому нарахований такий внесок.
В разі недотримання такого обов`язку нарахована платником сума єдиного внеску, стає недоїмкою (сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2464)).
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" самостійно визначено розмір єдиного соціального внеску за грудень 2018 року у розмірі 320794,41 грн., що відображено у поданому 18.01.2019 позивачем звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.11-13). 
Граничним терміном сплати єдиного внеску за грудень 2018 року є 21.01.2019.
Однак, фактично позивачем було сплачено самостійно визначений розмір єдиного внеску за грудень 2018 року у період з 20.03.2019 по 08.05.2019.
Зазначені обставини сторонами не заперечуються та не спростовані.
Відповідно до ч.11 ст.9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно із ч.14 ст.25 Закону №2464 про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суд звертає увагу, що позивачем рішення Офісу великих платників податків ДФС від 28 травня 2019 року №0000175010 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій не оскаржується.
Стаття 25 Закону №2464 передбачає заходи впливу та стягнення в разі недотримання платником обов`язку щодо сплати єдиного внеску.
Відповідно до ч.3 ст.25 Закону №2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно із ч.10 ст.25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до ч.13 ст.25 Закону №2464 нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.
Отже, в разі несплати єдиного внеску у строки, встановлені чинним законодавством, відбувається нарахування пені з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, починаючи з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Згідно із ч.4 ст.25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено приписами Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі – Інструкція №449).
Відповідно до пункту 3 та абзацу 3 пункту 5 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.
Процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті, визначено положеннями Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за № 178/28308 (далі – Порядок №1124).
Відповідно до п. 2 Порядку №1124 не підлягають адміністративному оскарженню: зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником єдиного внеску у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб; вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску та/або рішення про нарахування пені та накладення штрафів, які оскаржувались та були розглянуті згідно з вимогами цього Порядку; вимоги про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску та/або рішення про нарахування пені та накладення штрафів, які оскаржені платником у судовому порядку.
Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) є передумовою зупинення нарахування пені. 
Разом з тим, слід враховувати правову природу виникнення такої недоїмки.
Аналогічні правові висновки щодо необхідності врахування підстав виникнення недоїмки з ЄСВ викладені у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №480/1150/19. Так, Верховний Суд, погоджуючись із висновком суду апеляційної інстанції щодо безпідставності позовних вимог ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" про визнання протиправним та скасування рішення від 29.01.2019 №0000035010 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахованої пені, відмітив, що фактичною підставою нарахування пені була саме несплата у встановлені законодавством строки визначених у звіті за жовтень 2018 року сум єдиного внеску, а не, як вказує позивач, - несплата сум єдиного внеску, визначеного у вимозі про сплату боргу.
Як підтверджується матеріалами справи, фактичною підставою нарахування пені була саме несплата у встановлені законодавством строки визначених у звіті за грудень 2018 року сум єдиного внеску у розмірі 281744,00 грн., а не несплата сум єдиного внеску, визначеного у вимозі про сплату боргу від 13.02.2019 № Ю-478-50.
Зокрема, доданий до рішення Офісу великих платників податків ДФС від 28 травня 2019 року №0000175010 розрахунок №12 від 28.05.2019 свідчить, що пеня була нарахована саме з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати єдиного внеску за грудень 2018 року за кожний день прострочення платежу, починаючи з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу (21.01.2019), до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (20.03.2019, 22.03.2019, 25.03.2019, 26.03.2019, 28.03.2019, 29.03.2019, 02.04.2019, 03.04.2019, 05.04.2019, 08.04.2019, 09.04.2019, 10.04.2019, 12.04.2019, 19.04.2019, 23.04.2019, 23.04.2019, 24.04.2019, 02.05.2019, 07.05.2019, 08.05.2019). (а.с.8-9)
Під час судового розгляду позивач не спростовував обставину несвоєчасності сплати єдиного внеску, самостійно визначеного ним у звіті за грудень 2018 року, у розмірі 281744,00 грн.
При цьому суд приймає до уваги пояснення контролюючого органу (а.с.161-162), що ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування було самостійно визначено розмір єдиного соціального внеску за грудень 2018 року у розмірі 320794,41 грн. (а.с.11-14, 164-166), яка відображена (нарахована до сплати) в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) по терміну 21.01.2019 з описом операції "Нараховано платником самостійно основного платежу. Нарахування єдиного внеску № 9307610392, від 18.01.2019 терміном сплати 21.01.2019".
18.01.2019, тобто до настання терміну сплати єдиного внеску за грудень 2018 року (21.01.2019), в ІКП були проведені нарахування штрафних санкцій за іншим попереднім рішенням контролюючого органу на суму 63542,44 грн. 
Сплата позивачем поточних платежів, яка відбувалась у період з 05.03.2019 по 14.03.2019 на загальну суму 39050,41 грн. була зарахована у рахунок погашення зазначених штрафних санкцій по терміну сплати 18.01.2019 року.
14.03.2019 штрафні санкції, нараховані іншим попереднім рішенням контролюючого органу, були вилучені з ІКП у зв`язку з їх оскарженням і, як наслідок, інформаційною системою автоматично була зменшена сума недоїмки з єдиного внеску за грудень 2018 року станом на 21.01.2019 на суму таких сплачених коштів, внаслідок чого зменшилась сума заборгованості з єдиного внеску за грудень 2018 року з 320794,41 грн. до 281744,00 грн.
Тому, саме фактичне погашення заборгованості з єдиного внеску за грудень 2018 року, яке відбулося 20.03.2019, враховувалося контролюючим органом як перше при нарахуванні штрафних санкцій та пені відповідно до оскаржуваного рішення Офісу великих платників податків ДФС від 28 травня 2019 року №0000175010 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Крім того суд звертає увагу, що оскаржуючи в адміністративному порядку вимогу від 13.02.2019 № Ю-478-50, позивач фактично не погоджувався із визначеним у ній розміром недоїмки в сумі 581437,40 грн., оскільки підприємством у період з 01.02.2019 по 13.02.2019 така сума недоїмки була частково погашена в сумі 102396 грн. (а.с.15-16). Як свідчить зміст скарги, позивач не ставив під сумнів правильність визначення недоїмки з єдиного внеску у іншій частині, яка стосується визначеної ним самостійно у звіті за грудень 2018 року у розмірі 320181,62 грн.
Таким чином, оскарження позивачем вимоги від 13.02.2019 № Ю-478-50 не може впливати на нарахування пені на недоїмку у розмірі 281744,00 грн., оскільки відповідні суми єдиного внеску самостійно визначені і задекларовані позивачем за грудень 2018 року та граничний термін їх сплати визначено положеннями статті 9 Закону №2464, а тому такі суми є узгодженими і відповідно до пункту 2 Порядку №1124 не підлягають адміністративному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" щодо визнання протиправним та скасування рішення Офісу великих платників податків ДФС від 28 травня 2019 року №0000175010 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині нарахованої пені в розмірі 5992,10 грн.
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності оспорюваного рішення (дій, бездіяльності) не звільняє позивача від обов`язку доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічні правові висновки щодо наявності у позивача обов`язку доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, викладено у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2019 року по справі №808/715/18.
Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та  процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.   
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року у справі № 480/3095/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    Л.О. Донець   	
Постанова складена в повному обсязі  01.07.20 р.