УХВАЛА        
 
25 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/16191/18
провадження № 61-12303ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останньої на свою користь аліменти на його утримання у розмірі 8 тис. грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення ним повноліття.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня               2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з                 11 вересня 2018 року і до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Місцевий суд, частково задовольняючи позов ОСОБА_2 , виходив з того, що відповідач працює приватним нотаріусом, має стабільних дохід, кошти на утримання дитини не надає, тому з метою захисту прав неповнолітньої дитини, визначив розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року          ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня                    2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов                            ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на його утримання аліменти в розмірі 3 500 грн, починаючи з 11 вересня 2018 року до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Ураховуючи, що сплата аліментів відповідачем, яка працює приватним нотаріусом Одеського міського округу, в розмірі 3 500 грн щомісячно, не є надмірним тягарем для ОСОБА_1 та відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей матері, наявність осіб на її утриманні, незначний період сплати аліментів та виходячи з закріплених частиною дев`ятою статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, апеляційний суд дійшов до висновку, що відповідач повинна і може надавати матеріальну допомогу у розмірі 3 500 грн щомісячно на утримання сина. Зазначений розмір є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від                 27 липня 2020 року, в якій просить змінити оскаржуване судове рішення в частині розміру стягнення аліментів.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків,                    якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
За правилом пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства). 
 
Предметом позову у цій справі є стягнення аліментів, а тому в розумінні ЦПК України справа є малозначною.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Крім того, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких                       державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня                  1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 27 липня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
                                                              УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від              27 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов