ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 р. 	Справа № 646/4174/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Патової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 3 батальйону № 1 управління патрульної поліції Полтавської області БПП у м. Кременчук лейтенанта поліції Бідного Ігоря Сергійовича на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2019, суддя Шелест І.М., по справі № 646/4174/19
за позовом     ОСОБА_1  
до    Інспектора роти № 3 батальйону № 1 управління патрульної поліції Полтавської області БПП у м. Кременчук лейтенанта поліції Бідного Ігоря Сергійовича                 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП Полтавської області БПП у м. Кременчук лейтенанта поліції Бідного І.С. серії ЕАВ № 1224481 від 12.06.2019 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 позовні вимоги задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1224481 від 12.06.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрито справу про адміністративне правопорушення.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог відповідач посилався на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
У судовому засіданні позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як встановлено судовим розглядом, 12.06.2019 інспектором роти № 3 батальйону № 1 УПП Полтавської області БПП у м. Кременчук лейтенантом поліції Бідним І.С. винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1224481, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. 
За даними оскаржуваної постанови, позивач 12.06.2019, керуючи автомобілем BMW Х5 реєстраційний номер НОМЕР_1 на 74 км. дороги М 22 по с. Підгорівка  рухався зі швидкістю 99 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 49 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. 
Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем TRUCAM серійний номер ТС000693.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, з того, що наданий відповідачем диск із відеозаписом та фотознімки не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Судовим розглядом встановлено, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості ТС 000693.
На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано відеозапис, відповідно до якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 99 км/год на а/д М22,73 КМ.
Отже, керування позивачем 12.06.2019 року транспортним засобом зі швидкістю 99 км/год. та, як наслідок, порушення ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами.
У той же час, судом першої інстанції в основу рішення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 покладені висновки стосовно відсутності у змісті постанови посилань на доказ, який додається до постанови ЕАВ № 1224481 від 12.06.2019, а саме диску з відеозаписом правопорушення та фотознімки зафіксованого лазерним вимірювачем TC 000693, із посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.01.2019  по справі № 592/5576/17.
Так, відповідно до висновків Верховного Суду зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, зокрема в частині зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.
З цього приводу Верховним Судом вказано, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Із дослідженої у судовому засіданні оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності встановлено, що остання містить посилання на відповідний технічних засіб, а саме вказано, що вимір проводився приладом ТС 000693.
Таким чином, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, що наданий відповідачем відеозапис не є належним доказом порушення позивачем Правила дорожнього руху України, а отже і вчинення адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДР України.
Стосовно посилань позивача на допущені інспектором поліції порушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення органанми НАціональної поліції здійснюється в порядку, визначеному розд. IV КУпАП.
Так, відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
При цьому, ч. 4 ст. 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Аналогічні положення містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.
У відповідності до п. 2 розділу ІІІ зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, ухвалюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення у скороченому провадженні на місці вчинення правопорушення без складання протоколу та винесено постанову про притягнення особи до відповідності.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо обґрунтованості позовних вимог, внаслідок чого оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону № 1 управління патрульної поліції Полтавської області БПП у м. Кременчук лейтенанта поліції Бідного Ігоря Сергійовича - задовольнити.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 по справі № 646/4174/19  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов