ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/817/20	Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С. 	
Провадження № 33/817/296/20 	Доповідач - Коструба Г.І.	
Категорія - ч.1  ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що не працює,
Встановив:
Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі у зв"язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Вважає, що вона винесена з порушенням норм процесуального права, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права. Також стверджує, що суд неповно з"ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.
Зокрема зазначає, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили про обґрунтованість зупинки його транспортного засобу, а пояснення поліцейського, які він надавав в судовому засіданні про те, що до них від чергового відділу поліції надійшла інформація про перебування водія автомобіля "крайслер собрінг", д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп"яніння, нічним не підтверджені. Вказує, що ні з наявних в матеріалах справи відеозаписів, ні з будь-яких інших документів не вбачається факту керування ним транспортним засобом.
Вказує, що відеозйомка всупереч п. 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, візеозапису, не проводилася безперервно. При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічного пристрою, яким здійснювалася відеозйомка, а тому вважає долучений працівниками поліції відеозапис неналежним та недопустимим доказом.
Також вказує, що мобільний телефон, у відповідності до вказаної вище Інструкції, не відноситься до технічних приладів та технічних засобів, які застосовуються при фіксації адміністративного правопорушення.
Крім того вказує, що допитавши в судовому засіданні поліцейського, суд першої інстанції порушив вимоги КУпАП, оскільки главою 21 вказаного Кодексу, яка регламентує вичерпний перелік осіб, що беруть участь у провадженні в справах про адміністративні правопорушення, участь працівника поліції не передбачена.
Зазначає, що його участь можлива у разі набуття ним процесуального статусу свідка, однак в такому випадку судом повинно бути винесено відповідне рішення на підставі клопотання про виклик та допит в якості свідка певного працівника поліції.
Вважає, що поліцейський СРПП Кременецького ВП Пасічник М. В., який складав протокол про адміністративне правопорушення, є зацікавленою особою, а тому його пояснення є недопустимим доказом.
Також зазначає, що місцевий суд безпідставно як на доказ його вини послався на письмові пояснення свідків, не допитавши їх при цьому безпосередньо в судовому засіданні з попередженням про кримінальну відповідальність, у зв"язку з чим вважає, що їхні письмові пояснення не можуть бути беззаперечним доказом, про що також зазначав у своїй постанові від 27 червня 2019 року у справі №9901/2047/18 ВС.
Крім того, як зазначає апелянт, долучене до матеріалів справи направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не відповідає вимогам Інструкції про порядок направлення та огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння №1103, оскільки вказане направлення не містить обов"язкових реквізитів, передбачених формою направлення, яке міститься у вказаній вище Інструкції, а тому також вважає цей доказ недопустимим.
Також вказує, що в Акті огляду на стан алкогольного сп"яніння та у Висновку щодо результатів медичного огляду, не всі пункти заповнені, вказано іншу дату його народження, при цьому не зазначено, за допомогою якого документа було встановлено його особу, що, на думку апелянта, свідчить про те, що вказаний Акт та Висновок стосуються іншої особи. При цьому, як зазначає в скарзі ОСОБА_1 , коли він пройшов огляд на стан алкогольного сп"яніння, йому лікар повідомив, що все добре та його відпустили додому. Вказує, що з результатами огляду на стан алкогольного сп"яніння та з Висновком лікаря його ніхто не ознайомлював і, відповідно, у них він не розписувався. Також зазначає, що йому не роз"яснювали, чи прилад, яким він проходив огляд, є сертифікованим, та чи пройшов він повірку.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений у його відсутності, а його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, йому не роз"яснювали.
Також вказує, що місцевий суд безпідставно визнав підпис, який міститься у його паспорті, схожим з підписом, наявним в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки для встановлення належності підпису необхідно проводити почеркознавчу експертизу, про проведення якої він заявляв клопотання, однак судом воно було безпідставно відхилено.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з таких міркувань. 
Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, не з"явився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, у зв"язку з чим вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності останнього.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до оскаржуваної постанови 04 квітня 2020 року о 13 год. 25 хв. в м. Кременець по пров. Промисловий ОСОБА_1 в порушення п. 2.9 "а" ПДР керував транспортним засобом марки «Крайслер Собрінг», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотест Драгер ОСОБА_1 відмовився та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі. Огляд на стан сп`яніння проводився в приймальному відділенні Кременецької РКЛ, за результатом якого у ОСОБА_1 виявлено 2,3 % проміле алкоголю в крові.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 "а", відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
10 ) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. 
Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп"яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 "а" Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння. 
В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:
запах алкоголю з порожнини рота;
порушення координації рухів;
порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук;
різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається із матеріалів справи, зокрема рапорту помічника чергового Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області від 04 квітня 2020 року, до відділу поліції надійшло повідомлення від працівника АЗС "ВОГ" про те, що водій автомобіля "Крайслер" на польській реєстрації, темно-зеленого кольору, який рухається в напрямку вул. Дубеньська, перебуває у стані алкогольного сп"яніння.
Для перевірки вказаної інформації працівниками поліції було зупинено даний автомобіль.
Таким чином, вважати причину зупинки вказаного транспортного засобу незаконною підстав немає.
Оскільки під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього були виявлені ознаки алкогольного сп"яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп"яніння за допомогою технічного приладу "Драгер", на що він категорично відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виявивши бажання пройти такий огляд в медичному закладі.
Згідно з долучених до вказаного протоколу письмових пояснень вказаних свідків 04 квітня 2020 року вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера "Drager" відмовився та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі.
Відповідно до Акту та Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №14 від 04 квітня 2020 року, складеного лікарем-наркологом НКП Кременецької РКЛ ОСОБА_4 ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп"яніння. Результат огляду склав 2,3 % проміле.
Після цього відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №008959 від 04 квітня 2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відомості, які зазначені у протоколі про адмінправопорушення, а також пояснення вказаних свідків підтверджуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп"яніння та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі, де у ОСОБА_1 було виявлено стан алкогольного сп"яніння.
Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено технічний засіб, яким здійснювався відеозапис, на увагу не заслуговують, оскільки статтею 256 КУпАП не передбачено вимоги щодо зазначення працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення назви технічного засобу, яким здійснюється відеозапис.
При цьому вказаний протокол, всупереч доводам апелянта, складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та у присутності ОСОБА_1 .. Крім того йому роз"яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 68 Конституції України, про що свідчать його підписи у відповідних графах вказаного протоколу. Також у вказаному протоколі він власноруч надавав письмові пояснення, однак нерозбірливим почерком. При цьому підстав вважати, що вказані підписи були зроблені іншою особою, у судді апеляційної інстанції немає, а тому погоджується з висновком судді місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.
Це ж стосується і його доводів щодо неналежності самого технічного приладу, на який було здійснено відеозапис, оскільки згадана апелянтом Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, не містить заборони використання у якості такого пристрою мобільного телефону. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, яким саме пристроєм здійснювався відеозапис, а тому доводи апелянта про те, що працівниками поліції використовувався саме мобільний телефон, є безпідставними.
Що стосується безперервності відеозйомки, то такі доводи на увагу не заслуговують, оскільки з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, чітко та безперервно вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп"яніння на місці зупинки в присутності двох свідків та погодився пройти такий огляд в медичному закладі.
Наявне в матеріалах справи направлення в Кременецьку ЦРКЛ, видане поліцейським СРПП Кременецького ВП Пасічником М. В. на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для огляду на визначення стану алкогольного сп"яніння хоча і не відповідає формі, яка зазначена в Інструкції про порядок направлення та огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння №1103, однак на думку судді апеляційного суду не є підставою для скасування судового рішення.
Це ж стосується і доводів апелянта про те, що у вказаних Акті та Висновку лікаря зазначено 1981 рік народження ОСОБА_1 , а не 1987, що є лише технічною опискою і не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 квітня 2020 року № 14 та складений за його результатами Висновок, відповідно до яких у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп"яніння, сумнівів у достовірності не викликають, оскільки вони були складені уповноваженим на це лікарем- наркологом ОСОБА_4 та містять усю необхідну інформацію для встановлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп"яніння. При цьому у відповідності до графи №16 вказаного Акту, зі слів ОСОБА_1 він вживав горілку, що також підтверджує його перебування у стані алкогольного сп"яніння.
Технічний прилад "Алконт 01сУ-U", яким ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп"яніння в медичному закладі та за результатом якого у останнього виявлено 2,3 % проміле алкоголю в крові, є сертифікованим, а свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке міститься в матеріалах справи, чинне до 15 жовтня 2020 року, а тому результат сумнівів також не викликає.
Необґрунтованими є твердження апелянта щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити інші докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.
Це ж стосується і доводів щодо неналежності та недопустимості пояснень поліцейського, які він надавав в судовому засіданні місцевого суду щодо обставин справи, оскільки, крім його пояснень, вина у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується і іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким місцевий суд дав вірну оцінку.
Таким чином, приходжу до остаточного висновку про те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин постанова судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови суду, скаржником не наведено і апеляційною інстанцією не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя