Справа № 449/300/20                                Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О. 
Провадження № 33/811/1333/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Головатий В. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.3 ст.126 КУпАП, 

встановив:

постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 травня 2020 року справу 449/300/20 (3/449/161/20) про притягнення   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.3 ст.126 КУпАП. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП, справу №449/298/20 (3/449/159/20) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та справу 449/427/20 (3/449/219/20) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоєно справі - 449/300/20 (3/449/161/20).
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти (20) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці. 
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці. 
У відповідності до ст. 36 КпАП України остаточно накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , 10.03.2020, близько 08 год. 45 хв., в м. Бібрка по вул. Галицька, 73 Перемишлянського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Audi A6», номерний знак « НОМЕР_1 », стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом. Також, ОСОБА_1 , 10.03.2020, близько 08 год. 50 хв., в м. Бібрка по вул. Галицькій Перемишлянського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «БМВ», номерний знак « НОМЕР_1 », під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод учасникам дорожнього руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «БМВ-525» номерний знак « НОМЕР_2 », автомобілі отримали технічні пошкодження. Окрім цього, ОСОБА_1 , 01.04.2020, близько 02 год. 05 хв., на а/д М06 «Київ-Чоп», 635 км., керував транспортним засобом марки «BMW», номерний знак « НОМЕР_3 », будучи таким, стосовно якого, згідно Постанови Державної виконавчої служби (провадження № 29590762 від 04.02.2019 р.) встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 04.02.2019 р.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі вчення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, в іншій частині постанову суду залишити без змін.
Одночасно просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, оскільки такий пропущено з поважних причин, а саме, судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без його участі, копія постанови йому не надсилалась. Зі змістом постанови ознайомився лише 16.07.2020 при ознайомленні з матеріалами справи в суді. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП заперечує повністю, оскільки він не вчиняв даного правопорушення, і працівники поліції, а в подальшому і суд помилково, не розібравшись в ситуації визнали його винним. Зазначає, що не порушував жодних правил дорожнього руху. Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП серії БД № 376935 від 10.03.2020 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Вказує, що у даному протоколі не вказано точне місце вчинення ДТП, зазначено лише вулицю без прив`язки до номера будинку, що унеможливлює встановлення точного місця вчинення ДТП, а відтак і всі обставини ДТП. Водночас, не зазначено документ, на підставі якого було встановлено особу правопорушника. Крім цього зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про свідків ДТП.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. 
За наслідками розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 травня 2020 року, постановою Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Згідно ч. 2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судове засідання суду першої інстанції неодноразово призначалось до розгляду, однак ОСОБА_1 жодного разу не з`являвся. Крім цього в матеріалах справи містяться повідомлення про розгляд справи, які скеровувались на адресу ОСОБА_1 . 
Судом встановлено, що оскаржувана постанова Перемишлянського районного суду Львівської області винесена 29 травня 2020 року.
Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції Орищин Н.І. подав до суду 28 липня 2020 року про що свідчить поштовий штамп вхідної кореспонденції Перемишлянського районного суду Львівської області, а дата написання апеляційної скарги 27 липня 2020 року, тобто із пропущенням встановленого законом строку на більш, ніж один місяць.
При цьому у клопотанні про поновлення строку апелянт не навів та не надав жодного доказу та підстави про те, що йому завадило в період строку апеляційного оскарження з 29 травня 2020 року по 08 червня 2020 року вчасно подати апеляційну скаргу.
Зазначене ОСОБА_1 , про те, що на всій території України діяв карантин, дію якого було продовжено до 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» тому пропустив строк апеляційного оскарження, є безпідставним, оскільки Законом України від 30.03.2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до низки процесуальних кодексів України, якими процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину, але вказаним законом не вносилися зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині продовження процесуальних строків.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Враховуючи, що поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 травня 2020 року не встановлено, тому в поновлені такого слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.
Керуючись ст. 294 КУпАП,   
постановив:

в поновленні строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.3 ст. 126 КУпАП, повернути апелянту.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського
апеляційного суду                                                         Головатий В.Я.