ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 33/807/423/20
Єдиний унікальний № 310/2890/20 Головуючий в 1-й інстанції – Полянчук Б.І.
Категорія - ст. 91 КУпАП                 Доповідач в 2-й інстанції – Білоконев В.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року                                                 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши, у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 153 гривні.
Також стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Як зазначено в постанові, 03.04.2020 року стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 91 КУпАП, у якому зазначено, що 03.04.2020 року о 23 годині 20 хвилин на узбережжі Азовського моря, в районі Бердянської затоки, на території Приазовського Національного природного парку в районі понтона «Титан» за інформацією співробітників ДПСУ встановлено факт порушення режиму зони регульованої рекреації громадянин ОСОБА_1 спільно з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснили вилучення з води знаряддя лову ятер 1 (одна) одиниця, який належить іншим особам, та водні біоресурси в цьому знарядді – піленгас 2 (дві) одиниці та креветка в кількості 6465(шість тисяч чотириста шістдесят п`ять ) одиниць, що є заборонено. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив ст.ст. 21,64 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 4.3.2. положення «Про Приазовський національний природний парк», п. 3.13 режиму використання водних біоресурсів та пересування плавзасобів в межах порту. Унаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода в розмірі 9473,00(дев`ять тисяч чотириста сімдесят три) гривні згідно постанови № 341 від 24.07.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає зазначену постанову необґрунтованою та незаконно. Зауважує, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП справу розглянуто в його відсутність. Суд в своїй постанові не навів достатніх обґрунтованих висновків про порушення ним ст. ст. 21,24 Закону України «Про природний заповідний фонд України», ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п. 4.3.2 положення «Про приазовський національний природний парк», а також п. 3.13 режиму використання водних біоресурсів та рух плавзасобів в межах порту. Судом не взята до уваги позиція ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про те, що засоби лову, а саме ятер (риболовна сітка) вони виявили випадково та виймали їх з води лиману з метою захистити людей від можливого потрапляння до них. Побачивши в сітці рибу та креветку, вони намагалися її випустити до водойому, але в цей час були затримані співробітниками кордонної служби, які в свою чергу викликали інспекторів з охорони Приізовського національного природного парку, які не розібравшись склали протокол.
Мотивуючи свій висновок про його винність в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції обмежився однією фразою, про те, що вина ОСОБА_1 підтверджена протоколом, картою схемою та письмовими поясненями самого правопорушника і все, не врахувавши навіть те, що вони в цей час рятували ОСОБА_4 , яки заплутався в цій сітці.
Також зауважує, що ніякими документами та доказами не підтверджений матеріальний збиток в сумі 9473 грн.
Також зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказана територія, на якій його було затримано дійсно відноситься до земель природно-заповідного фонду «Приазовського національного природного парку».
Також зауважує, що в порушення вимог ст. 256 КУпАП інспектором не вказано місце складання адміністративного протоколу, відсутні свідки правопорушення, та інші докази того, що населенню належним чином повідомлено, що прохід на дану територію є забороненим.
Просить постанову суду скасувати. Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд його апеляційної скарги у його відсутність та відсутність його захисника.
Зважаючи на вищевикладене, враховуючи заяву ОСОБА_1 , апеляційній перегляд справи щодо ОСОБА_1 проводиться за його відсутності та відсутності його захисника.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ст. 91 КУпАП настає у разі здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 03.04.2020 року о 23 год. 20 хв. на Азовському морі в м. Бердянську в затоці на території Приазовського національного природного парку, в районі готелю «Титан», за інформацією співробітників ДПСУ було встановлено факт порушення режиму зони регульованої рекреації громадянином ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 здійснили незаконне вилучення з води знаряддя лову ятер 1 од., який належить іншим особам та водні біоресурси в цьому знарядді – піленгас (2 шт.), креветка (6465 шт.), що є забороненим, чим порушив ст.ст. 21, 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п.4.3.4 Положення про «Приазовський національний природний парк» та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідальність за ст. ст. 91 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що в матеріалах справи відсутні докази його провини, а суд першої інстанції не дослідив матеріали справи; ніякими документами та доказами не підтверджений матеріальний збиток в сумі 9473 грн.; в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказана територія, на якій його було затримано дійсно відноситься до земель природно-заповідного фонду «Приазовського національного природного парку»; в порушення вимог ст. 256 КУпАП інспектором не вказано місце складання адміністративного протоколу, відсутні свідки правопорушення; інші докази того, що населенню належним чином повідомлено, що прохід на дану територію є забороненим, є не обґрунтованими та заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Незважаючи на невизнання вини самим ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, висновки суду щодо наявності його провини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

       Так вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 000115 від 03.04.2020 року (а.с. 1-2); поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 3); картою схемою місця вчинення правопорушення (а.с.4); розрахунком збитків (а.с.5); описом водних живих ресурсів (а.с.6); описом знарядь незаконного добування природних ресурсів (а.с. 7); приймальним актом № 001004 (а.с. 8); додатком 8 до Порядку (режиму) використання водних біоресурсів та пересування плавзасобів в межах парку (а.с.9-10). 

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, так і іншими документами.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів у справі з приводу його винності, є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи, оскільки будучи обізнаним щодо наявності протоколу та знаходження справи щодо нього в Бердянському міськрайонному суді щодо нього, відповідно до ст. 268 КУпАП, перебігом стану його справи не цікавився і ніяких доказів, які б спростовували протокол про адміністративне правопорушення, до районного суду не подав.

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам, та належним чином мотивував у постанові свої висновки, які відповідають фактичним обставинам справи. 

Таким чином наявними доказами про справі повністю підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП.

       Не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і інші доводи апелянта, вони не є істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши характер вчиненого правопорушення, та особу правопорушника.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інших порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу  Справа № 310/2890/20