УХВАЛА
14 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 691/922/20
провадження №51–4027впс20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
за участю секретаря                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора                                   у кримінальному провадженні – начальника першого відділу процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 42019000000001301 від 18 червня 2019 року                 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 2 ст. 387 Кримінального кодексу України (далі – КК)  зі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) надійшло клопотання прокурора про направлення вказаних матеріалів кримінального провадження зі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до одного з районних судів міста Києва. 
У клопотанні прокурор зазначає, що 15 серпня 2020 року до Городищенського районного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, в якому обвинувачена ОСОБА_6 обіймає посаду судді. Відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду                                    від 26 серпня 2020 року це кримінальне провадження скеровано на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Враховуючи резонанс справи у суспільстві та інтерес руху активістів Черкаської області до неї, а також тривалий час роботи ОСОБА_6 на посаді судді Городищенського районного суду Черкаської області та спілкування її з суддями інших районних судів цієї та інших областей, що може свідчити про можливе упереджене ставлення з боку суддівського корпусу цих областей до справи, з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, оскільки більшість свідків у справі проживають у м. Києві, з посиланням на положення ч. 2 ст. 32 КПК просить Верховний Суд прийняти рішення про направлення матеріалів кримінального провадження зі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до одного з районних судів міста Києва.
Прокурор у судовому засіданні підтримав своє клопотання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, обговоривши наведені у клопотанні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 ст. 32 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. 
Відповідно до вимог ч. 2 цієї норми, якщо кримінальне провадження стосовно судді має здійснюватися тим судом, у якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, кримінальне провадження здійснює суд, найбільш територіально наближений до суду, в якому обвинувачений обіймає чи обіймав посаду судді, іншої адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя).
Згідно з ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на   розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або  працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Як убачається зі змісту клопотання та матеріалів, наявних в суді касаційної інстанції, згідно ухвали Черкаського апеляційного суду  від 26 серпня 2020 року на підставі положень ч. 2 ст. 32, п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК вказане кримінальне провадження скеровано на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
Резонанс справи у суспільстві, інтерес до неї активістів, а також спілкування ОСОБА_6 під час роботи із суддями інших районів Черкаської та інших областей, що, на думку прокурора, може свідчити про можливе упереджене ставлення з боку суддівського корпусу цих областей до справи, є лише припущенням сторони обвинувачення і не є підставою для її передачі на розгляд до іншого суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 КПК.
Не вбачає колегія суддів також і виняткових обставин для передачі кримінального провадження до іншого суду за місцем проживання більшості свідків, оскільки доказів на підтвердження цього прокурором Суду не надано.
Таким чином, передбачені ч. 1 ст. 34 КПК правові підстави для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду відсутні.
Зважаючи на викладене клопотання прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 34, 441 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Клопотання прокурора про передачу матеріалів кримінального провадження  № 42019000000001301 від 18 червня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 2                           ст. 387 КК зі Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

_________________                       _______________                      _______________
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                            ОСОБА_3