П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6359/19	
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Турецької І. О.,
суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря - Скоріної Т.С. 

представника апелянта, в особі ТОВ "Євроборд" - Ткаченко Ю.О. 
представника  апелянта, в особі ГУ ДПС в Одеській  області - Аветюка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроборд», Головного управління ДПС в Одеській області (правонаступник Головного управління ДФС в Одеській області)  на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроборд» до Головного управління ДПС в Одеській області (правонаступник Головного управління ДФС в Одеській області)  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроборд" (далі - ТОВ "Євроборд") звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС  Одеській області  (далі  - ГУ ДФС в Одеській  області) в якому просило визнати протиправними та скасувати такі податкові повідомлення-рішення:

-          від 16.07.2019 р.  №0023641307 про збільшення  податку на доходи з фізичних осіб на суму  податкового зобов`язання - 12  952,42 грн. та за  штрафними (фінансовими)  санкціями на суму 9  231,61 грн.;

-          від 15.07.2019 р. №0033541401 про збільшення податку на прибуток на суму податкового зобов`язання - 1  196  838 грн. та за  штрафними (фінансовими)  санкціями на суму - 299 209 грн;

-          від 15.07.2019 р. №0033521401 про збільшення податку на додану вартість на суму податкового зобов`язання - 432  978 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму - 108  245 грн;

-          від 16.07.2019р. №0023711307 про збільшення військового збору на суму податкового зобов`язання 884,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями  на суму 629,34 грн.

У позовній заяві ТОВ "Євроборд", підтверджуючи правильність декларування податку на прибуток та податку на додану вартість (далі - ПДВ), здійснило аналіз, проведених господарських операцій з контрагентами, що не визнаються податковим органом. У цьому аналізі позивач навів первинні документи, що підтверджують їх здійснення та зауважив, що доводи відповідача про неспроможність контрагентів виконувати умови договорів у зв`язку з відсутністю для цього трудових ресурсів та матеріальної бази не підтверджені належними доказами.
На думку позивача, належним доказом, який свідчить про нереальність господарської операції є проведення документальної перевірки або зустрічної звірки  не тільки покупця (отримувача послуг), але і продавця (постачальника послуг).
Заперечуючи проти нарахування грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб, позивач наголосив на відсутність належних та допустимих доказів щодо використання водіями витрат на придбання паливо - мастильних матеріалів на свої потреби, а відтак не має підстав вважати, що працівники товариства отримали додаткове благо.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року, розглянутого за правилами загального позовного провадження, позов ТОВ "Євроборд" задоволено частково.

Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.07.2019р. №0023641307 про нарахування податку на доходи з фізичних осіб на суму 12  952,42 грн. та застосування штрафної санкції на суму 9  231,61 грн, а також №0023711307 про донарахування військового збору на суму 884,73 грн. та застосування фінансових санкцій на суму 629,34 грн.

У задоволенні вимог про скасування податкових повідомлень - рішень №0033541401 про збільшення податку на прибуток на суму податкового зобов`язання - 1  196  838 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму - 299  209 грн, а також №0033521401 про збільшення податку на додану вартість на суму податкового зобов`язання - 432  978 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму - 108  245 грн, суд - відмовив.

Відмовляючи у задоволенні вимог, які стосувалися протиправного збільшення податку на прибуток та податку на додану вартість, суд першої інстанції виходив із неможливості фактичного надання контрагентами позивача рекламних послуг, за наявним у них трудовим і матеріальним ресурсом та дійшов висновку про штучний (уявний) характер документально оформленої послуги.
Суд вважав, що на користь його правового висновку, свідчить позиція Верховного Суду у постанові від 19.03.2019р. у справі 2а-3789/11/1070 за подібними правовідносинами.
Так, зокрема, у цій постанові, на думку суду першої інстанції, Верховний Суд за проведеним аналізом господарських операції, указав, «що надання постачальником послуг за договорами не підтверджується щодо реального часу здійснення таких операцій, міст знаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого виду діяльності, оскільки маркетингові та мерчандайзингові послуги потребують значних зусиль та затрат, тривалого часу для їх надання, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів у контрагента позивача».

Задовольняючи вимоги щодо протиправності збільшення податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд погодився з позицією платника податків, що заправка і використання (списання) пального - різні господарські операції.
Зокрема, суд зауважив, що заправка автомобіля у вихідний день не є беззаперечним фактом того, що автомобіль використовувався в особистих інтересах, адже наведене повинно бути підтверджено первинними документами.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

ТОВ "Євроборд" та ГУ ДФС в Одеській  області, вважаючи рішення суду таким, що не відповідає ознакам законності та обґрунтованості, в апеляційних скаргах просять його скасувати у відповідній частині.
Так, ТОВ "Євроборд" просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові та ухвалити в цій частині нове рішення про його задоволення, а ГУ ДФС в Одеській області, відповідно, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позову та ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга ТОВ "Євроборд", зокрема, ґрунтується на тому, що суд першої інстанції не перевірив правильність доводів податкового органу, що його контрагенти займалися іншими видами діяльності ніж надання рекламних послуг і в них був відсутній матеріальний та трудовий ресурс. Так, в апеляції платника податків наводяться дані, що однім із видів діяльності деяких постачальників, є,  зокрема, надання рекламних послуг,  а також у деяких контрагентів було достатньо матеріального та трудового ресурсу для надання позивачу відповідних послуг.

Необґрунтованість судового рішення, на думку скаржника, також виразилася в тому, що суд першої інстанції  не з`ясував чи відносяться послуги, що надавалися його контрагентами до рекламних. За твердженням представника ТОВ "Євроборд", послуги з широкоформатного друку рекламного матеріалу, ротації на рекламних конструкціях,  а також послуги з  технічного обстеження об`єктів реклами не відносяться до рекламних послуг, а тому не потребують значних зусиль та затрат, тривалого часу для їх надання, а також не потребують технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Далі, ТОВ "Євроборд" указує, що  є необ`єктивною позиція суду першої інстанції про право контролюючого органу робити висновки про відсутність проведення  господарської операції лише на підставі аналізу  даних ІС «Податковий блок», «Архів електронної податкової звітності»,  Єдиного реєстру податкових накладних.
Позивач наполягає, що аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

ГУ ДФС в Одеській області, в обґрунтування апеляції зазначило  про помилковість висновків суду першої інстанції про недоведеність контролюючим органом порушення платником податків встановленого порядку відображення суми доходів та суми утриманого порядку, сплачених фізичній особі у вигляді додаткового блага. Отриманням додаткового блага є отримання працівником ТОВ "Євроборд" на АЗС, у неробочий час палива за рахунок коштів підприємства. Позаяк товариством як податковим агентом не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету  податок на доходи фізичних осіб, є підстави вважати податкові повідомлення - рішення про збільшення  податку на доходи з фізичних осіб та військового збору законними та обґрунтованими.

ТОВ "Євроборд" у відзиві на апеляцію ГУ ДФС в Одеській  області вказує на її необґрунтованість, зазначаючи доводи, що були зазначені в позові та підтримані судом першої інстанції в рішенні по суті спору.
ГУ ДФС в Одеській області у відзиві на апеляцію ТОВ "Євроборд" заперечує проти її задоволення та наводить доводи, що були викладені в акті перевірки та які покладені судом першої інстанції в основу рішення.

За клопотанням представника ГУ ДФС в Одеській області проведена заміна сторони в апеляційному провадженні, а саме: ГУ ДФС в Одеській області замінений на правонаступника ГУ ДПС в Одеській області.

Обставини справи.

Основним видом діяльності ТОВ "Євроборд", відповідно до довідки ЄДРПОУ - 73.11 Рекламні агентства.

ГУ ДФС в Одеській області у травні - червні 2019 р. була проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Євроборд" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., валютного законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р., відповідно до затвердженого переліку питань документальної перевірки.

19.06.2019 р., за результатами проведеної перевірки, податковий орган склав акт №1176/15-32-14-01/32970981, де зазначив наступні порушення:

- п. п. 14.1.13, 14.1.31, 14.1.36,14.1.185 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України;
- п.  44. 1, п.44.2 ст. 44 Податкового кодексу України;
- п. п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України;
- ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";
- п.2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.95р. №88, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 1  196  838 грн.;
- п.198.1, п.198.2, п.198.3 Податкового кодексу України, що стало підставою для заниження податку на додану вартість на загальну суму 453  811 грн;
- ст. 51, п.119.2 ст. 119, п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що виразилося в порушенні ведення податкової звітності;
- пп. 162.1.3 п.162.1 ст. 162, п.п. 163.1.2 п. 163.1, п.п. 163.2.1,  пп. 163.2.2   п.163.2  ст. 163; пп. 164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст. 164, п.167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, п.171.2 ст. 171, п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, що призвело до збільшення податку на доходи з фізичних осіб у сумі 12 952,42 грн;
- п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п.16 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, п.п. 168.1.1, пп. 168.1.5 п.168 ст. 168, п.171.2 ст. 171, що стало підставою для збільшення військового збору на  суму 884,73 грн;
- п.153.2 ст. 153, п.п. 164.1 .1, п.п. 164.1.2 п.164.1, ст. 164 Податкового кодексу України;

Подані ТОВ "Євроборд", на адресу ГУ ДФС в Одеській області, заперечення на акт, а також скарга, на адресу ДФС України, в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, про скасування, прийнятих податкових повідомлень - рішень - залишилися без задоволення.

За результатами виявлених порушень ГУ ДФС в Одеській області прийняло наступні податкові повідомлення - рішення:

-          від 16.07.2019 р. №0023641307 про збільшення  податку на доходи з фізичних осіб на суму  податкового зобов`язання - 12  952,42 грн. та за  штрафними (фінансовими)  санкціями на суму 9 231, 61 грн.;

-          від 15.07.2019 р. №0033541401 про збільшення податку на прибуток на суму податкового зобов`язання - 1  196  838 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму - 299  209 грн;

-          від 15.07.2019 р. №0033521401 про збільшення податку на додану вартість на суму податкового зобов`язання - 432  978 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму - 108  245 грн;

-          від 16.07.2019р. №0023711307 про збільшення військового збору на суму податкового зобов`язання 884,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 629,34 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляції ТОВ "Євроборд" і відсутні підстави для задоволення апеляції ГУ ДФС в Одеській області, з огляду на таке.

Спірні правовідносини щодо правильності декларування податку на прибуток та податку на додану вартість регулюються наступними правовими нормами.

Відповідно до пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Визначення первинного документа згадується у двох нормативних актах: у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

До 03.01.2017 р. в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в статті 1 мовилося, що первинний документ підтверджує здійснення господарської операції. Після цієї дати - первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Отже, за вказаними змінами, первинний документ уже не підтверджує факту здійснення господарської операції.
Первинні документи - це документи, створені в письмовій чи електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).
Господарська операція - дія чи подія, яка викликає зміни у структурі активів і зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).
Отже, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (ч. 1 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).
Пункт 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку унормовує, що господарські операції відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного та безперервного документування. Записи в облікових регістрах здійснюються на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог  даного Положення.
Законодавство не містить вичерпного переліку первинних документів, які використовуються в бухобліку, але, зокрема, у даному спорі, на думку суду апеляційної інстанції,  це  повинен бути  документ, який фіксує закінчення будь-яких робіт (послуг) та приймання їх замовником за кількістю та якістю.  

Варто зауважити, що документи первинного обліку були надані платником податків до перевірки, що не заперечується сторонами у справі. 

Підпункт 134.1.1. Податкового кодексу України, зокрема, унормовує, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пункти 198.1. та 198.3 статті 198 Податкового кодексу України унормовують, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, у тому числі, з:  придбання або виготовлення товарів та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Застосовуючи викладені норми матеріального права у спірних правовідносинах, суд встановив такі правові наслідки.

В акті податкової перевірки контролюючого органу зазначено, що ТОВ "Євроборд" уклало з комунальними підприємствами міста та області договори на тимчасове користування місцями для розташування рекламних засобів. Далі, вказується, що у даного товариства на балансі, в складі основних фондів, наявні рекламні конструкції, у кількості 113 штук, які потребують постійного обслуговування: зміни широкоформатного печатного матеріалу, зачищення, ротації, іншого технічного обслуговування, що вимагає замовлення та отримання позивачем відповідних послуг. Також податковим органом не заперечується наявність первинної документації, що підтверджує факт отримання послуг.
Водночас на підставі даних ІС «Податковий блок», «Архів електронної податкової звітності», Єдиного реєстру податкових накладних, даним суб`єктом владних повноважень робиться висновок, що послуги позивачем фактично отримані, але безоплатно від невідомих осіб, адже офіційні постачальники    займалися іншими видами діяльності аніж надання послуг з друку реклами та іншими рекламними послугами.  За всіма контрагентами, як указав контролюючий орган,  встановлений обрив ланцюга по придбаним та реалізованим товарам.

Наведені вище доводи ГУ ДФС в Одеській області були покладені судом першої інстанції в основу рішення, де стверджувалося про заниження ТОВ "Євроборд" податку на прибуток  та податку на додану вартість.

Колегія суддів не поділяє таку позицію суду першої інстанції, оскільки ті обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, недоведені достовірними доказами.
Насамперед слід вважати обґрунтованими доводи ТОВ "Євроборд", що послуги, які йому надавалися постачальниками: ТОВ «Нью - Фінанс», ТОВ «Селезія», ТОВ «Делівері Груп», ТОВ «Юнівест- Інвест», ТОВ «Виолент Юг», ТОВ «Хімпромінвест - ЖВВ», ТОВ «Сайленс Прайм», ТОВ «Промконект», ТОВ «Логотіп», ТОВ «Євроалмаз Холдінг», ТОВ «Імпорт Офіс Груп», ТОВ «Нормінг», ТОВ «Оксамитовий сезон і КО», ТОВ «Тамсен», ТОВ «Маркетинг група», ТОВ «Хронографсіті»  не є рекламними.

Слід зауважити, що чинне законодавство не містить конкретного визначення рекламних послуг, тому з метою визначення даного терміну доречно звернутися до Закону України «Про рекламу», який під самою рекламою розуміє інформацію про особу чи товар, розповсюджену в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначену сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару (стаття 1 Закону).
Отож, рекламні послуги, це - здійснення виробництва, розміщення та розповсюдження в будь-якій формі та в будь-який спосіб інформації про особу чи товар, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.
Варто зауважити, що саме для надання ТОВ "Євроборд" рекламних послуг, були замовлені роботи з широкоформатного друку рекламного матеріалу, ротації на рекламних конструкціях (заміна рекламних плакатів одного сюжету на рекламні плакати іншого сюжету), а також послуги з  технічного обстеження об`єктів реклами.

Як правильно зазначив, представник позивача,  надання таких послуг,  не потребує технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен був звернути на це увагу, а також перевірити доводи контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача права займатися таким видом діяльності, як надання рекламних послуг, оскільки  відомості з ЄДР, свідчать  про зворотне.
Так, одним із видів діяльності контрагентів позивача:  ТОВ «Нью - Фінанс», ТОВ «Селезія», ТОВ «Делівері Груп», ТОВ «Юнівест- Інвест», ТОВ «Промконект» ТОВ «Логотіп», є рекламні агентства, тобто надання повного набору рекламних послуг.
Далі, ТОВ «Сайленс Прайм», яке надавало ТОВ "Євроборд" послуги з широкоформатного друку рекламного матеріалу, займається таким видом діяльності як виготовлення друкарських форм і надання інших поліграфічних послуг.
Також спростовуються фактичними обставинами справи і доводи суду першої інстанції про відсутність у контрагентів позивача матеріального та трудового ресурсу та обставини того, що останні не звітують перед податковим органом.
Так, ТОВ «Селезія», звітуючи та подаючи до податкового органу форму - 1-ДФ, указувало, що у 2 кварталі 2016 р. (період спірних правовідносин) в товаристві працювало 10 осіб.
ТОВ «Маркетинг група» має стан (основне місце обліку), звітує, середня кількість працюючих складає 3 особи. За даними КВЕД, ТОВ «Маркетинг група» надає маркетингові послуги, послуги з розміщення реклами.

ГУ ДПС в Одеській  області, наполягаючи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що господарські операції позивача з наведеними контрагентами фактично не відбувалися, вказували на відсутність економічної мети підприємства отримувати такі послуги, адже в його штаті перебуває достатня кількість  працівників,  а також  на те, що постачальники послуг знаходилися віддалено від Одеси.

З приводу наведених зауважень Верховний Суд у рішенні від 14.03.2019 р., ухваленому за подібними правовідносинами (справа № 806/1417/16), відзначив, що податковий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією при виборі необхідних працівників.

Окрім того, на законодавчому рівні унормовано, що однією із засад цивільного законодавства є свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом (п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Аналогічну норму містить і ч. 1 ст. 6 ГК України (загальні принципи господарювання). Згідно із ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Звинувачування контролюючим органом контрагентів позивача у порушенні податкової дисципліни, а саме: неналежному звітуванні, не засновано на законодавстві. Як обґрунтовано зазначило ТОВ "Євроборд", воно не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування.
Очевидно, що обставини порушення даними господарюючими суб`єктами податкової дисципліни, а також сумніви щодо можливості проведення ними господарських операцій у зв`язку з недостатністю власних трудових, матеріальних чи основних ресурсів є приводом для проведення податкової перевірки, а не для позбавлення отримувачів послуг на віднесення сплачених на їх користь коштів до податкового кредиту.
Особливу увагу суд першої інстанції приділив невідповідності придбаних та реалізованих товарів (обрив ланцюга) контрагентами позивача та вважав, що дані обставини у своїй сукупності свідчать про штучне формування витрат та податкового кредиту.
Дослідивши дані доводи, колегія суддів встановила, що дійсно більшість контрагентів позивача займалися оптовою торгівлею. Проте, ГУ ДПС в Одеській області не вказало, які спочатку товари або послуги повинні бути придбані для надання в подальшому послуг з широкоформатного друку рекламного матеріалу, ротації на рекламних конструкціях (заміна рекламних плакатів одного сюжету на рекламні плакати іншого сюжету),  а також послуги з  технічного обстеження об`єктів реклами.
Також переконливим аргументом в цій спірній ситуації є те, що усі постачальники послуг зареєстрували податкові накладні, за виключенням ТОВ «Хімпромінвест - ЖВВ», що відповідно позбавило ТОВ "Євроборд" віднести сплачені за послуги суми до податкового кредиту.
Окрім того, з 01.01.2017 р. податковим законодавством унормовано, що факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН свідчить про те, що контролюючим органом вже перевірено податкову чистоту господарської операції, оскільки під час проведення такої реєстрації, контролюючий орган перевіряє ризики порушення норм податкового законодавства, а у разі їх підтвердження, має право зупинити та/або відмовити у реєстрації податкових накладних.
Так, п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачає, що податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Доводи скаржника, в особі ГУ ДПС в Одеській  області,  про необґрунтованість висновків суду  першої інстанції про порушення позивачем порядку нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, не є законодавчо обґрунтованими.
Так, відповідно до п.п. 14.1.47 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага-це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податків податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків прямо передбаченими нормами розділу IV цього Кодексу).

Як правильно зауважив суд першої інстанції, в акті перевірки не зазначені належні та допустимі докази того, що водії використовували паливно - мастильні матеріали на свої потреби.

Відповідно до п.164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням п.164.6 цієї статті на суму податкової знижки такого звітного року. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської діяльності або незалежної професійної діяльності є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.177.2 статті 177 та п.178.3 статті 178 цього Кодексу.
Підпункти 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України визначають, що є додатковим благом, а що не вважається таким.

Зміст указаної норми дає право для висновку, що законодавством не заборонено вчинення правочинів щодо придбання або отримання пального від імені підприємства в неробочий час. Іншими словами, сам факт заправки пального, підтверджений відповідними документами, свідчить лише про вчинення водієм як представником підприємства юридично значущої дії: отримання пального (а в разі придбання за готівку - також і сплату за нього коштів).
Про використання пального свідчать зовсім інші документи, наприклад подорожні листи.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, отримання або придбання пального у вихідний день не означає, що воно було використане працівником у вихідний день та на невиробничі потреби.
Відповідно до п.1.7 Підрозділу 10 Розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб ( не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України.

Вважаючи, що у позивача відсутній обов`язок сплачувати військовий збір, суд першої інстанції, зазначив, що правове регулювання правовідносин зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору є ідентичним та за тими же підставами правомірно скасував відповідне податкове повідомлення-рішення.

За наслідками викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що є підстави, відповідно до п.2 ч.1 ст. 317 КАС України, для часткового скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині у зв`язку з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов ТОВ "Євроборд" підлягає задоволенню, останнє, має право на відшкодування судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, а саме: в сумі 46  104 грн.
Така сума складається зі сплаченої позивачем суми судового збору за подання позову (19  210 грн., платіжне доручення №713 від 25.10.2019 року, т.1 а.с.4), за подання апеляційної скарги (25  933,50 грн., платіжне доручення №1043 від 09.04.2020 року, 2881,50 грн., платіжне доручення №1069 від 30.04.2020 року, т.3 а.с.176, 198), а також з урахуванням вже стягнутої суми (1921 грн.) судового збору на користь позивача додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року (19  210 + 25  933,50 + 2881,50 - 1921 = 46  104).

Є також підстави для стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області відстроченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 28  815 грн.

Керуючись статтями 195, 308, 310, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроборд» - задовольнити.
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроборд» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №0033541401 та за №0033521401.
Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 15.07.2019 р. №0033541401 про збільшення податку на прибуток на суму податкового зобов`язання - 1  196  838 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму - 299  209 грн;
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 15.07.2019 р. №0033521401 про збільшення податку на додану вартість на суму податкового зобов`язання - 432  978 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму - 108  245 грн;

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 39398646) 46  104 (сорок шість тисяч сто чотири) грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроборд» (код за ЄДРПОУ 32970981), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 39398646) на користь Держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (ЄДРПОУ) 37993473; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA9089 9998 03131 1125 60000 26001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 28  815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя                                                            І. О. Турецька

                      суддя                                                            Л. В. Стас

                      суддя                                                            Л. П. Шеметенко

          Повне судове рішення складено 20.07.2020 року.