УХВАЛА        
 
22 червня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 2-8151/10
провадження № 61-9136ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченко Ольгою Василівною, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 1 685 265 грн 66 коп.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 29 грудня 2010 року позов залишено без задоволення. 
 
Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2011 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 29 грудня 2010 року скасовано. Закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та               ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 685 265 грн 66 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У червні 2020 року засобами поштового зв`язку представник                 ОСОБА_1 - адвокат Кравченко О. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Запорізької області від       18 травня 2011 року.
 
У клопотанні. доданому до касаційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко О. В. просила поновити строк на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про судове засідання в суді апеляційної інстанції, жодних повісток не отримував, а копію оскаржуваного рішення апеляційного суду отримав лише 31 березня      2020 року.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.
 
Згідно підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно статті 325 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.
 
За змістом частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
 
З тексту рішення суду апеляційної інстанції від 18 травня 2011 року вбачається, що апеляційний суд повідомляв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, проте останні в судові засідання неодноразово не з`являлися. У відповідності до вимог частини третьої статті 76 ЦПК України 2004 року, чинній на час ухвалення рішення суду апеляційної інстанції, повістки передавалися відповідній житлово-експлуатаційній організації та вважалися врученими.
 
Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
 
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
 
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
 
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).
 
Такий правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого
2019 року по справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
 
Ураховуючи, що строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2011 року пропущено             ОСОБА_1 більш ніж на рік, заявник про розгляд справи в апеляційному суді повідомлявся належним чином, а наведені в обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження обставини не є такими, що виникли внаслідок непереборної сили, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравченко Ольгою Василівною, на рішення апеляційного суду Запорізької області від                18 травня 2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
 
Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:М. Є. Червинська    С. Ю. Бурлаков    В. М. Коротун