ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
і м е н е м   У к р а ї н и
22 вересня 2020 року                                                                 м. Херсон 
справа № 766/23842/18
номер провадження 22-ц/819/1032/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач)         Склярської І.В., 
суддів:         Пузанової Л.В., 
       Чорної Г.В., 
секретар Павловська Ю.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Орловцева Марина Олександрівна на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Єпішина Ю.М. від 26 травня 2020 року про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності,-
           встановив: 
В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільним сумісним майном подружжя та визнання права власності, відповідно до якої позивач просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя та визнати право власності на частку у спільному майні подружжя, а саме на грошові кошти в розмірі 217213,05 грн., що перебувають на рахунку № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 , дата відкриття 28.12.2015, а також грошові кошти в сумі 31936,71 грн., що перебувають на закритому рахунку № НОМЕР_2 відкритий в АКІБ «УкрСиббанк» на ім`я ОСОБА_3 .
07 листопада 2019  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Орловцева Марина Олександрівна звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просить суд забезпечити докази шляхом витребування інформації, а саме: 
від АТ КБ «Приватбанк»/код ЄДРПОУ 14360570, 49094, вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, інформацію стосовно того, з якого часу ОСОБА_3 , індивідуальний код платника податку НОМЕР_3 , стала клієнтом банку, а саме коли нею вперше відкривались вкладні рахунки/укладались договори банківського вкладу (депозиту) чи кредитні договори, на яку суму, суми нарахованих відсотків, який здійснювався рух грошових коштів, чи переукладались договори банківського вкладу, залишок коштів, чи складалась довіреність ОСОБА_3 на розпорядження коштів; 
від АКІБ «УкрСиббанк»/код ЄДРПОУ 09807750, адреса місцезнаходження: 61001, м. Харків, пр. Московський, 60, адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, інформацію стосовно того з якого часу ОСОБА_3 , індивідуальний код платника податку НОМЕР_3 , стала клієнтом банку, а саме коли нею вперше відкривались вкладні рахунки/укладались договори банківського вкладу (депозиту) чи кредитні договори, на яку суму, суми нарахованих відсотків, який здійснювався рух грошових коштів, чи переукладались договори банківського вкладу, залишок коштів, чи складалась довіреність ОСОБА_3 на розпорядження коштів.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.
       Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів суд першої інстанції виходив з того, що відомості, про витребування яких заявлено представником відповідача, наявні в матеріалах спадкової справи №91/2018, окрім того судом не встановлено підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Орловцева Марина Олександрівна просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26.05.2020 року про відмову у забезпеченні доказів, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення.
В обґрунтування заяви про забезпечення доказів представник відповідача зазначила, що є необхідність отримати додаткову інформацію на підтвердження чи спростування доводів позивача, а саме того, що оскаржувані грошові кошти були набуті подружжям, саме з пенсійних відрахувань кожного, а не є особистими коштами померлої, які перебували та накопичувались в банківських установах, ще задовго до смерті ОСОБА_3 .
Крім того зазначає, що збирання доказів утруднено, тим, що зазначена інформація охороняється Законом України «Про банки і банківську діяльність».
Свої доводи також мотивує тим, що у позовній заяві позивач зазначив, що кошти, які перебувають на відкритих рахунках в банках були накопичені за рахунок отримання пенсії за віком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період часу з 2007 по грудень 2015 року. Загальна сума отриманих пенсійних виплат ОСОБА_2 та ОСОБА_3 станом на грудень 2015 складає – 245145,94 грн., що є меншою ніж заявлена сума позову – 249149,76 грн. Жодних інших доказів на підтвердження інших джерел доходів подружжя до суду позивачем не надано, в тому числі не зазначено за які кошти подружжя весь зазначений період часу проживало. Вказує, що матеріали цивільної справи чи спадкова справа не містить відомостей, які необхідно встановити для правильного та об`єктивного розгляду справи, на підтвердження чи спростування того, що саме за рахунок спільних пенсійних отримань, були накопичені депозитні кошти, а не за рахунок власних коштів померлої ОСОБА_3 .
       Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
       В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони та їх представники не з`явилися, адвокати сторін надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
       З виділених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Херсонського міського суду з позовом до  ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач просив суд: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти (вкладів), які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я померлої ОСОБА_3 , в саме: у АТ КБ «Приватбанк» у сумі 217213,05 грн., що перебувають на рахунку № НОМЕР_1 згідно умов договору № SAMDNWFD0070971136501 від 28.12.2015, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 та у АКІБ «УкрСиббанк» у сумі 31936,71 грн., що знаходиться на закритому рахунку № НОМЕР_2 на ім`я померлої ОСОБА_3 ; визнати за ним право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна, що складається з грошових коштів (вкладів), які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на ім`я померлої ОСОБА_3 , в саме: у АТКБ «Приватбанк» у сумі 217213,05 грн., що перебувають на рахунку № НОМЕР_1 згідно умов договору № SAMDNWFD0070971136501 від 28.12.2015, укладеного на ім`я померлої ОСОБА_3 та у АКІБ «УкрСиббагк» у сумі 31936,71 грн., що знаходиться на закритому рахунку № НОМЕР_2 на ім`я померлої ОСОБА_3 
       07 листопада 2019  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Орловцева Марина Олександрівна звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів у задоволенні якої відмовлено оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції з підстав вищезазначених.
       Відповідно до положень статті 116 ЦПК України, яка регулює питання щодо підстав та порядку забезпечення доказів, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статус позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.
Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.
Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
Оскільки, заявником не був зазначений ризик того, що докази, які він просив витребувати, з часом можуть бути безповоротно втрачені, суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви про забезпечення доказів.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги   ОСОБА_4 яка діє від імені ОСОБА_1 , про те, що відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення доказів судом порушено принцип можливості збирання доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом витребування відомостей з банківських установ, заявник не навів підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що порушені в заяві про забезпечення доказів питання виходять за межі предмету позову, проте положення ст. 2 ЦПК України та принцип змагальності сторін, викладений у ст. 12 ЦПК України надає особі, яка подала апеляційну скаргу, право з`ясовувати і підтверджувати обставини на доведення своїх заперечень. Отже, реалізація відповідачем своїх процесуальних прав у спірних правовідносинах, надає йому право доводити свої заперечення у тому числі шляхом забезпечення доказів, проте у межах предмету позову, упорядковуючи ті питання, які підлягають з`ясуванню при доведенні заперечень на доводи позовної заяви.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
  постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Орловцева Марина Олександрівна залишити без задоволення. 
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий І.В. Склярська   

Судді :                                         Л.В. Пузанова 

Т.Г. Чорна 

Повне судове рішення складено 23 вересня 2020 року.

       Суддя І.В. Склярська