ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року	Львів	Справа № 380/1640/20 пров. № А/857/5096/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня      2020 року, ухвалене головуючим суддею Карп`як О. О. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,- 

                                                    В С Т А Н О В И В:

25.02.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської обласної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправними дії посадових осіб Львівської обласної державної адміністрації щодо порушення його права на звернення, встановленого статтею 40 Конституції України; порушення права на безпосередню участь в розгляді його звернення, поданого до Президента України 12.12.2019 року та скерованого на розгляд відповідачу; ненадання інформації щодо наслідків розгляду звернення, а отже, неналежного розгляду цього звернення, що є порушенням права на звернення згідно статтей 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»; також просив зобов`язати відповідача провести розгляд його звернення відповідно до вимог чинного законодавства.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 12 грудня 2019 року ним надіслано до Президента України звернення про бездіяльність керівника органу місцевого самоврядування м. Львова відповідно до Закону України «Про звернення громадян», яке в подальшому було скероване Офісом Президента України до Львівської обласної державної адміністрації. Зазначає, що незважаючи на подані ним відповідачу заяви про розгляд звернення за його участю, його протиправно скеровано відповідачем без належного розгляду до Головного управління Національної поліції України у Львівській області.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що Львівська обласна державна адміністрація є неналежним органом для розгляду його звернення, оскільки забезпечення законності та правопорядку є конституційним обов`язком Львівської обласної державної адміністрації, а повноваження Львівської міської ради в сфері забезпечення громадського порядку не можуть бути абсолютними. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що своє звернення він направив Президенту України, а Президент України визначив належним органом для розгляду звернення Львівську обласну державну адміністрацію і скерував звернення відповідачу. Також покликається на порушення відповідачем вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його скарги. 
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав. 
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 грудня 2019 року позивачем направлено звернення Президенту України про бездіяльність керівника органу місцевого самоврядування м. Львова та про негативний вплив результатів такої бездіяльності на громадян України.
Згідно відповіді № 22/077879-04 від 19 грудня 2019 року, наданої Офісом Президента України (реєстраційний індекс - ЗВГ-54-М-5536/19 від 27.12.2019 року), звернення ОСОБА_1 було скероване до Львівської обласної державної адміністрації для належного розгляду відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян».
27 грудня 2019 року ОСОБА_1 надіслав електронну заяву до Першого заступника голови Львівської обласної державної адміністрації Лозинського В.М. (зареєстрована за № ЗВГ-54-М-5537/19), в якій просив забезпечити його безпосередню участь в розгляді звернення.
Повторно заяву про участь в розгляді звернення позивач надіслав 20.01.2020 до Першого заступника голови Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 (зареєстрована за № ЗВГ-54-М-189/20) та керівника Офісу Президента України ОСОБА_3 (зареєстрована в системі урядового порталу за № МІ-10157681), де просив захистити його право на безпосередню участь у розгляді свого звернення від 12.12.2019 року.
Також встановлено, що 21.01.2020 листом № ЗВГ-ВИХ-175/0/20 Львівська обласна державна адміністрація  повідомила позивача, що, з метою належного розгляду, його звернення скероване у Головне управління Національної поліції України у Львівській області і про вжиті заходи буде проінформовано вказаною установою.
Листом № ЗВГ-ВИХ-176/0/20 від 21.01.2020 Львівська обласна державна адміністрація скерувала звернення ОСОБА_1 для розгляду (у частині питань, що належать до їх компетенції) та вжиття відповідних заходів до Головного управління Національної поліції України у Львівській області.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки звернення позивача скеровано для розгляду до Головного управління Національної поліції України у Львівській області, про що повідомлено позивача, доводи позивача про порушення його права на участь в розгляді звернення і неналежний розгляд звернення є безпідставними.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів визначає Закон України «Про звернення громадян». Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Так, зокрема, скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги та одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
Згідно з статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Частиною першою статті 20 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, зокрема, зі скаргами, які мають бути об`єктивно, всебічно і вчасно перевірені та відповідь на які має бути надана у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
При цьому апеляційний суд зазначає, що надання відповіді на звернення громадянина у визначений законом строк не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).
Як встановлено з матеріалів справи, після отримання поданого позивачем до Президента України звернення щодо бездіяльності керівника органу місцевого самоврядування м. Львова, скерованого Офісом Президента України за належністю до Львівської обласної державної адміністрації, відповідачем листом від 02.01.2020 № 5/25-5/2-20/4-3 повідомлено позивача, що його скарга, скерована листом Офісу Президента України від 19.12.2019, отримана, зареєстрована та перебуває на розгляді у Львівській обласній державній адміністрації (реєстраційний індекс – ЗВГ-54-М-5536/19 від 27.12.2019), та зазначено, що за результатами розгляду скарги, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» позивачу буде надано письмову відповідь.
Також встановлено, що через 19 днів, листом від 21.01.2020 № ЗВГ-ВИХ-175/0/20 Львівською обласною державною адміністрацією надано позивачу відповідь, згідно з якою, обласною державною адміністрацією розглянуто в межах компетенції звернення позивача, та з метою належного розгляду воно скероване у Головне управління Національної поліції України у Львівській області.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що, отримавши 27.12.2019 скаргу позивача, її було скеровано відповідачем за належністю у Головне управління Національної поліції України у Львівській області 21.01.2020, що не узгоджується з вимогам частини третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян", згідно з якою, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. 
Як слідує з відзиву відповідача на позовну заяву, відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про звернення громадян» в частині розгляду питань, що входять до повноважень правоохоронних органів, Львівською облдержадміністрацією листом від 21.01.2020 № ЗВГ-ВИХ-175/0/20 звернення ОСОБА_1 було скеровано до Головного управління Національної поліції України у Львівській області. При цьому зазначено, що в частині розгляду питань про бездіяльність посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до статті 35 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації не мають права втручатися у здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень. 
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що лист від 21.01.2020 № ЗВГ-ВИХ-175/0/20, яким Львівською обласною державною адміністрацією повідомлено позивача про скерування його звернення до Головного управління Національної поліції України у Львівській області, не містить відомостей щодо порушених у зверненні питань про бездіяльність посадових осіб місцевого самоврядування.
Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що, отримавши вже скероване їй Офісом Президента України згідно ст.7 Закону України "Про звернення громадян", як належному органу для розгляду, звернення,  Львівська обласна державна адміністрація, навіть не намагаючись перевірити викладені в ній факти, безпідставно направила його іншому органу для розгляду, що свідчить про відсутність волевиявлення на розгляд звернення.  
З огляду на викладене, Львівською обласною державною адміністрацією всупереч вимогам статтей 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», отримавши та прийнявши до розгляду заяву позивача, не було об`єктивно та вчасно її розглянуто, не перевірено викладені в ній факти, не прийнято рішення відповідно до законодавства, не забезпечено права позивача бути присутнім при розгляді звернення та не повідомлено його про наслідки такого розгляду. При цьому, звернення було скероване до органу, який на думку відповідача, був належним для розгляду органом, з пропуском встановленого Закону України "Про звернення громадян" 5-денного строку.
Суд апеляційної  інстанції наголошує, що особливе місце в системі засобів захисту прав, свобод та законних інтересів громадян посідає реалізація їх права на звернення. У статті 40 Конституції України зазначено, що громадяни України мають право звертатися до органів державної влади і місцевого самоврядування та встановлено обов`язок органів влади та посадових осіб розглядати звернення й надавати обґрунтовані відповіді.
Право на звернення є важливим конституційно-правовим засобом захисту та однією з організаційно-правових гарантій дотримання прав і свобод громадян. Це право включає дві складові. По-перше, звернення громадян є однією з форм участі населення в державному управлінні, у вирішенні державних і суспільних справ, можливістю активного впливу громадянина на діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування. По-друге, це спосіб відновлення порушеного права громадянина через подання до органів державної влади скарг, заяв і клопотань. У такому розумінні - це механізм виконання соціальних обов`язків публічної влади.
Від правильного функціонування адміністративно-правових механізмів реалізації прав громадян, від чіткого й ефективного реагування влади на їхні звернення залежить здатність держави забезпечувати належний захист законних інтересів громадян.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо розгляду звернення позивача, а також надання ним з порушенням встановленого законодавством п`ятиденного строку листа-відповіді про скерування звернення за належністю, не відповідають критеріям об`єктивного та всебічного його розгляду, що передбачено статтею 19 Закону України «Про звернення громадян». Відповідачем не було належним чином відповідно до статтей 7, 15, 18, 19 Закону України "Про звернення громадян" розглянуто звернення позивача, що залишено поза увагою суду першої інстанції.
За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд             
     
                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі № 380/1640/20 скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 12.12.2019.
Зобов`язати Львівську обласну державну адміністрацію розглянути звернення ОСОБА_1 від 12.12.2019 відповідно Закону України «Про звернення громадян».
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 25.09.2020