Дата документу 16.09.2020 Справа № 335/1215/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 335/1215/19 Головуючий у 1-й інстанції: Рибалко Н.І. 
Провадження №22-ц/807/1820/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Остащенко О.В.  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» про визнання загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку такими, що не відбулись, визнання не правочинним протоколу загальних зборів багатоквартирного будинку,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» про визнання загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку такими, що не відбулись, визнання не правочинним протоколу загальних зборів багатоквартирного будинку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 листопада 2018 року на зборах мешканців будинку АДРЕСА_1 працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» повідомили про те, що з 01 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» стало управителем зазначеного будинку. На підтвердження чого було надано ксерокопію Протоколу №1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 19 червня 2018 року та ксерокопію договору № 3859/25 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 листопада 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія».

Проте, жодних зборів у 2018 році співмешканці будинку АДРЕСА_1 не проводили.
З цього приводу позивачка зазначила, що 19 червня 2018 року мешканців будинку АДРЕСА_1 теж збирала компанія «Надія». Тоді були розклеєні оголошення, що збори проводить Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» з питання проведення поточного ремонту будинку та обрання уповноваженої особи для підписання договору з ними. Це були звичайні збори мешканців будинку. Але чомусь працівники компанії «Надія», оформили їх, як «загальні збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 ». До того ж, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» на той час, не була обрана управителем будинку АДРЕСА_1 , а тому і загальні збори співвласників скликати не могла, і не мала на це ніякого права, оскільки управителем будинку на той час було Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс».

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 , просила суд:

Визнати загальні збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 таими, що не відбулися.
Визнати не правочинним Протокол №1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 19 червня 2018 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2020 рокупозов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» про визнання загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку такими, що не відбулись, визнання не правочинним протоколу загальних зборів багатоквартирного будинку, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при винесенні рішення не в повній мірі дослідив обставини справи та не надав оцінку всім доказам, наданим позивачем. Суд не звернув уваги на ряд фактів порушення особистих прав ОСОБА_1 та співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , що полягали в підробленні і фальсифікації Протоколу №1 від 19 червня 2018 року, внесення до нього неправдивих відомостей, підробних підписів. Протокол №1 від 19 червня 2018 року є підтвердженням того, що працівники Товариства з обмеженою відповідальністю«Керуюча компанія «Надія» порушили право співвласників багатоквартирного будинку брати учать в його управлінні, вільно обирати управителя будинку, отримати примірник Протоколу, реалізовувати своє волевиявлення в результаті укладення правочину, брати участь в обранні особи, уповноваженої на укладення правочинів від імені співвласників будинку та скріплювати підписом документи. Крім того, позиція суду щодо обрання позивачем неправильного способу захисту права не відповідає вимогам закону.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок, ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України  підставами для скасування  судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частні або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано жодних обґрунтувань та доказів того, що рішення, прийняті на загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , порушують її права, охоронювані законом інтереси, тощо. Крім того, ОСОБА_1 не вірно обрала спосіб захисту цивільного права, оскільки протокол не є актом, який може окремо оскаржуватися, а тому він не підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17 листопада 1999 року, ОСОБА_1 є власником ј частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 12).

Згідно протоколу №1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 09 червня 2018 року, на порядок денний було винесено два питання, а саме: відмова від послуг управителя – Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» та розірвання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та обрання нового управителя – Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» та укладання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, а також обрання уповноваженої особи для підписання відповідних договорів.

По першому питанню співвласники будинку прийняли рішення відмовитися від послуг Комунального підприємства «Запоріжремсервіс», розірвати з ним договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та обрати нового управителя – Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» та підписати договір про надання послуг з управління будинком. 

По другому питанню порядку денного виступила власник кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та запропонувала обрати себе уповноваженою особою на підписання договорів на виконання першого питання порядку денного. Співвласники будинку прийняли рішення обрати ОСОБА_2 уповноваженою особою на підписання договорів.

За підсумками голосування « за» - 68 осіб співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 5075.13 м2 ( 50.93%), « проти» - 5 осіб співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 323.18 м2( 3.24%), « утримались» - 2 особи співласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 133,58 м2 ( 1.34 %).

Зазначений протокол було підписано ОСОБА_2 , яка мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , яка мешкає у квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , який мешкає в квартирі АДРЕСА_5 .(а.с. 13).

Відповідно до Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №3859/25 від 01 листопада 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» в особі генерального директора Ємеліна Павла Павловича та співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_6 , в особі ОСОБА_2 уклали Договір, відповідно до п.1.1. якого управитель зобов`язується надавати споживачам послугу з управління багатоквартирним будинком, а споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати послугу у строки та на умовах, передбачених Договором. Відповідно до цього договору, управителем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія». (а.с. 85-86).

Додатком №1 до Договору №3859/25 від 01 листопада 2018 року визначено перелік складових послуги з управління багатоквартирного будинку та прибудинкової території та періодичність їх надання. (а.с. 87).

22 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» в особі генерального директора Ємеліна Павла Павловича та співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_6 , в особі ОСОБА_2 уклали Додаткову угоду №1 до Договору №3859/25 від 01 листопада 2018 року про проведення поточного ремонту багатоквартирного будинку. (а.с. 91).

Правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України від 14 травня 2015 року №417-VІІІ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі - Закон №417-VІІІ).

Згідно зі ст. 1 Закону №417-VІІІ співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", передбачено, що співвласники мають право серед інших повноважень брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до частин першої-третьої статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 
1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним;
2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем;
3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням;
4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком;
5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт;
6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників;
7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком;
8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища;
9) прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги).

Збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 6 статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2. 3 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики (частина сьома статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Форма протоколу, вказаного у зазначеній нормі права, була затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 25 серпня 2015 року № 203 "Про затвердження форми протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку"

Відповідно до Протоколу №1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 19 червня 2018 року визначилася ініціативна група у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 

Співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , повідомлялися про те, що 19 червня 2018 року у дворі будинку АДРЕСА_1 відбудуться загальні збори співвласників квартир та власників нежитлових приміщень, щодо обрання методу управління будинком і обрання уповноваженої особи для підписання договору.

Цей факт знайшов своє відображення в позовній заяві ( стор. 2 позову), «що 19 червня 2018 року мешканців нашого будинку збирала компанія « Надія», тоді теж були розклеєні оголошення».

Водночас, жодного доказу, що збори збирав безпосередньо відповідач, позивачем не надано.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також підтвердила той факт, що на дверях під`їзду були розклеєні оголошення про проведення зборів співвласників будинку 19 червня 2018 року, проте, що саме ці збори збирала ТОВ «Керуюча компанія» Надія» ніяких доказів вона не надала і в суді апеляційної інстанції. 

19 червня 2018 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , порядок денний яких був: 1) Відмова від послуг управителя Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» та розірвання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; обрання нового управителя – Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Надія» та укладення з ним договору на надання послуги з управління багатоквартирним будинком; 2) Про обрання уповноваженої особи співвласників для підписання договору про розірвання договору про надання послуги з управління з Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» та підписання договору про надання послуги з управління багатоквартирни будинком з Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Надія» та здійснення контролю за його виконанням.

Співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , шляхом поіменного голосування більшістю голосів, прийнято рішення про відмову від управителя Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» та обрання нового управителя Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Надія»; обрання уповноваженої особи ОСОБА_2 для розірвання договору з Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» та укладенню договору з новим управителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Надія».

Згідно протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку № 1 від 19 червня 2018 року вбачається, що загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку – 9963, 33 кв.м., загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку -143 осіб. В голосуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 75 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 5531,89 кв.м. Тобто, зі змісту протоколу вбачається, що рішення по порядку денному прийнято більшістю співвласників багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_7 осіб, які мають у власноті 50,93% площі ( а.с. 13).

Крім того, з протоколу вбачається, що на зборах співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 розглядалися питання та прийнято рішення з питань зазначених у пунктах 2. 3 частини другої статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", яке вважаються прийнятим зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Питання про визначенняпереліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, як зазначає апелянт,   не ставилося на обговорення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку і рішення щодо цього питання зборами не приймалося, а лише було прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «Керуюча компанія « Надія» з вартістю послуг у розмірі 4.02.грн для першого поверху та 5.24 грн з другого та вище.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено, що рішення про відмову від послуг КП « Запоріжремсервіс», обрання нового управителя будинку ТОВ « Керуюча компанія « Надія», обрання уповноваженої особи співвласників багатоквартирного будинку для підписання договору про розірвання договору про надання послуг з управління багаитоквартирним будинклм з КП «Запоріжсервіс» та підписання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ТОВ « Керуюча компанія « Надія», яке оформлене протоколом від 19 червня 2018 року № 25 , прийнято неправомочними зборами. 

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права (у разі його порушення, невизнання або оспорювання) та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Проте матеріали справи не містять доказів, які свідчать про існування порушень майнових (немайнових) прав або законних інтересів ОСОБА_1 , як власника квартири у будинку, у зв`язку із порушенням порядку скликання та проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду 16 вересня 2020 року позивач визнала, що вона була інформована про скликання 19 червня 2018 року загальних зборів співвласників будинку, та була присутня на зазначених зборах, але не брала участі у голосуванні.

Разом з тим не повідомлення інших співвласників про скликання зборів не порушує права ОСОБА_1 , а повноважень на захист прав інших співвласників будинку позивач немає.

Також позивачкою ОСОБА_1 всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б свідчили про порушення процедури проведення загальних зборів 19 червня 2018 року, фальсифікацію їх рішень підроблення і фальсифікації Протоколу №1 від 19 червня 2018 року, внесення до нього неправдивих відомостей, підробних підписів, та у чому полягає порушення її прав при прийнятті рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , оформленого протоколом № 1 від 19 червня 2018 року. 

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, оскільки правом на зверненя до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а такожу разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити , чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції  обгрунтовано вказав на те, що зі змісту позовних вимог та враховуючи той факт, що позивачка була присутня на зборах, але не голосувала, оскільки вважала, що порушено порядок скликання зборів співвласників багатоквартирного будинку, не вбачається дійсного порушення законних прав, свобод та інтересів позивачки прийнятими рішеннямзагальних зборів співвласників будинку, оформленого протоколом № 1 від 19 червня 2018 року.

        Водночас,  колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачкою неправильно обрано спосіб захисту порушеного права. 

Відповідно до статей 43, 175, 264 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

Таким чином, у разі порушення цивільного права відповідно до статей 4, 13, 43 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового є обов`язком суду. 

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Поняття законного (охоронювного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року у справі 3 1-10/2004, згідно з яким поняття « охоронюваний законом інтерес» у логічно- смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

       Позивачка фактично обгрунтовує свій позов порушенням процедури скликання та проведення зборів, недотримання норм закону під час скликання і проведення зборів, підроблення і фальсифікації Протоколу №1 від 19 червня 2018 року, внесення до нього неправдивих відомостей, підробних підписів.

       З урахуванням   предмету та підстав позову, яким позивач обгрунтовує свої вимоги, на думку колегії суддів, судом першої інстанції   помилково не  були викладені  висновки щодо позовних вимог порушення процедури скликання та проведення зборів, щодо  прийняття рішення неправомочними зборами,  тобто, судом першої інстанції не  були враховані усі доводи та вимоги позовної заяви ОСОБА_1  та їм не була надана належна правова оцінка. 

Доводи апеляційної скарги, щодо неправильного зазначення в протоколі кількості співвласників багатоквартирного будинку, не заслуговують на увагу з огляду на положення ч.2 ст. 369 ЦК України, за наявності кількох співвласників квартири (нежитлового приміщення) у разі вчинення одним із співвласників правочину (дій) щодо розпорядження спільним майном, вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. 

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що питання про обрання ОСОБА_2 у якості уповноваженої особи співвласників багатоквартирного будинку для підписання договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Надія» не ставилося та протокол вона не підписувала, не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що окрім підписання протоколу №1 від 19 червня 2018 року, договору №3859/25 від 01 листопада 2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, ОСОБА_2 в процесі надання відповідачем послуги з управління, була підписана Додаткова угода №1 до договору №3859/25 від 01 листопада 2018 року на виконання поточного ремонту, після підписання якої управителем було виконано поточний ремонт.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що   ОСОБА_2  протокол не підписувала, матеріали справи не містять. Прийняте рішення загальних зборів,  оформлене протоколом  від 19 червня 2018 року, із зазначених підстав ОСОБА_2  не оскаржувалось.

У зв`язку з висновками, викладеними у даній постанові, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити, в частині правового обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України , апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2020 рокуу цій справі змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позову. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 21 вересня 2020 року. 

Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.