Ухвала
 
03 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 591/1581/20
провадження № 61-10904ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                    (м. Суми) на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 17 березня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за заявою відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
21 липня 2020 року відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Відділ) за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 17 березня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 травня 2020 року в указаній вище справі.
 
Касаційна скарга містить клопотання, в якому заявник просить відстрочити сплату судового збору.
 
Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
 
Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
 
За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.
 
При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.
 
Перевіривши доводи заявника та з урахуванням обставин справи, передбачені законом підстави для відстрочення сплати судового збору відсутні, а тому в задоволенні заявленого клопотання слід відмовити.
 
Враховуючи викладене подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК Українидо касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
 
Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду юридичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на  2020 рік» з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 102,00 грн.
 
Враховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги становить 2 102,00 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер.                   р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату або документи.
 
Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України заявник у касаційній скарзі вказує, що оскаржує постанову Сумського апеляційного суду від 13 травня 2020 року, однак у резолютивній частині касаційної скарги просить скасувати постанову Сумського апеляційного суду від 12 травня 2020 року.
 
За таких обставин, заявнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги та оскаржувані судові рішення і відповідно до частини четвертої статті 392 ЦПК України надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, її копії та додані до неї матеріали відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.
 
Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 17 березня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за заявою відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя  	А. І. Грушицький