У Х В А Л А  
31 липня 2020 року
м. Київ
справа № 704/2759/17
провадження № 61-10709ск 20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 24 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про визнання незаконним наказу №33-к від 03 серпня 2017 року директора дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 та дій посадових осіб Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про надання згоди на звільнення начальника філії «Смілянське ДЕД» Ковтуна Віктора Анатолійовича за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :
17 липня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, у якій просить судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
Згідно із частиною третьою статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. 
Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Касаційна скарга від імені ДП «Черкаський облавтодор»                                                                   ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»   підписана Ужва І. А. (ім`я та по-батькові у касаційній скарзі не зазначені), як директором.
Однак жодних документів на підтвердження того, що особа, яка підписала касаційну скаргу є директором ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», до повноважень якого належить представництво інтересів підприємства в судах без довіреності (самопредставництво юридичної особи), до касаційної скарги не додано.
Таким чином, скаржнику необхідно подати до суду відповідні документи, які підтверджують те, що особа, яка підписала касаційну скаргу є директором                             ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», до повноважень якого належить представництво інтересів товариства в судах без довіреності. 
Крім цього, особою, яка подала касаційну скаргу порушено вимоги пункту п`ятого частини 2 статті 392 , частини 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
При цьому під порушенням норм матеріального та процесуального права розуміється певна (певні) норма (норми) певного закону (законів), у випадках передбачених частиною 2 статті 376 ЦПК України (порушення норм матеріального права) або здійснення процесуальних дій всупереч приписам процесуального закону (порушення норм процесуального права).
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У випадку оскарження судових рішень з підстав  невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або  у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду                                           (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт  частини 2 статті  389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411                                    ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Касаційна скарга ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Особа, яка подала касаційну скаргу узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт ( абзац та\або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подачі цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).
За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави) із зазначенням конкретного конкретних пункту (пунктів), на який (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтовано (мотивовано) наявності цієї підстави (підстав) , та надати копії уточнених скарг відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишити без руху. 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби ( COVID-19).
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                     В. М. Сімоненко