ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/15758/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Погребняка В.Я., Пєскова В.Г., 
за участі секретаря судового засідання Купрейчук С.П.
за участю представників: 
не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича
на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2020
(Суддя - Данилова М.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020
(Колегія суддів у складі: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В., Тищенко О.В.)
у справі 
за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича 
до Держави Україна в особі Печерського районного суду міста Києва, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України
про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
1. 08 листопада 2019 року до господарського суду міста Києва від Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця Денисенко Бориса Миколайовича (позивач) надійшла позовна заява б/н від 06.11.2019 року до Держави України в особі Печерського районного суду міста Києва та Держави України в особі Державної казначейської служби України (відповідачі) про стягнення майнової шкоди на суму в розмірі 13 256 669, 00 грн.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
2. Рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2020 у справі №910/15758/19 відмовлено у задоволені позову Суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця Денисенко Бориса Миколайовича до відповідача-1: Держави України в особі Печерського районного суду міста Києва до відповідача-2: Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової шкоди.
3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2020 у справі №910/15758/19 залишено без змін.
4. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані наступним:
4.1. Суди попередніх інстанцій зазначили, що Закони України не передбачають можливості розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.
4.2. Також в оскаржуваних рішеннях зазначено, що вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.
4.3. Наведене стало підставою для висновку про неможливість оцінювати дії або бездіяльність Печерського районного суду м. Києва в межах розгляду зазначених Позивачем справ, а отже і визнавати їх як протиправні, що в свою чергу є необхідним для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
5. До Верховного Суду від Фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 і направити справу № 910/15758/19 на новий розгляд до суду першої інстанції.
6. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:
6.1. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на порушення відповідачем приписів ст. 210 ЦПК України.
6.2. Оскаржувані судові рішення містять лише формальні цитування правових позицій Верховного Суду.
6.3. Суди попередніх інстанцій не виконали завдання суду передбачені ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
7. До Верховного Суду не надходили відзиви на касаційну скаргу.
Провадження справи у Верховному Суді
8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №  910/15758/19 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Огородніка К.М., Ткаченко Н.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 10.07.2020.
9. У зв`язку з перебуванням судді Огородніка К.М. у відпустці з 17.08.2020 по 01.09.2020 (згідно наказу КГС ВС від від 28.07.2020 № 54-к), розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату КГС ВС від 18.08.2020 № 29.3-02/1731   призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №  910/15758/19.
10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №  910/15758/19 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Пескова В.Г., Ткаченко Н.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2020.
11. Ухвалою Верховного Суду від 18.08.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 910/15758/19 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича на рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у даній справі; призначено до розгляду касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича на   02 вересня 2020 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.
12. Автоматизованою системою документообігу суду у зв`язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г. для розгляду справи №  910/15758/19 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Пескова В.Г., Погребняка В.Я.
Позиція Верховного Суду
13. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про необхідність відмовити у задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.
14. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
15. Щодо доводів касаційної скарги, які викладені у підпунктах 6.1., 6.2., 6.3. пункту 6 даної постанови, колегія суддів зазначає наступне.
16. Довід про те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на порушення відповідачем приписів ст. 210 ЦПК України мотивований тим, що Відповідач (Печерський районний суд міста Києва) недотримався розумних строків з розгляду цивільних справ, що є порушенням ст. 210 ЦПК України і спричиняє несвоєчасність ухвалення судового рішення, що тягне за собою наслідки у вигляді порушеного права Скаржника на судовий захист.
17. Довід касаційної скарги про те, що оскаржувані судові рішення містять лише формальні цитування правових позицій Верховного Суду мотивований тим, що на переконання Скаржника наведені у оскаржуваних судових рішеннях позиції Верховного Суду не стосуються справи № 910/15758/19.
18. Довід касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не виконали завдання суду передбачені ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мотивований тим, що суди попередніх інстанцій не вказали Скаржнику на ефективний спосіб оскарження надмірної затримки розгляду цивільних справ.
19. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.
20. Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
21. Приписами ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
22. Для відшкодування шкоди за правилами ст.ст. 1173, 1174 ЦК України необхідно довести такі факти:
а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії;
б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;
в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка заподіяла шкоду.
23. Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.
24. При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.
25. За таких обставин саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог, а саме, наявність шкоди, протиправність поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку ст. 1173 ЦК України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.
26. Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.
27. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.
28. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) інакше у такому випадку будуть порушені приписи ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які вказують на те, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.
29. Наведені обставини є свідченням вірності позиції судів попередніх інстанцій про те, що господарський суд м. Києва не має можливості оцінювати дії або бездіяльність Печерського районного суду м. Києва в межах розгляду зазначених Скаржником у своєму позові справ, а отже і визнавати їх як протиправні, що в свою чергу є необхідним для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди.
30. Наведене спростовує довід касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на порушення відповідачем приписів ст. 210 ЦПК України.
31. Довід касаційної скарги про те, що оскаржувані судові рішення містять лише формальні цитування правових позицій Верховного Суду на переконання колегії суддів є необґрунтованим і свідчить виключно про незгоду Скаржника з висновками про застосування норм права Верховного Суду, які наведені в оскаржуваних судових рішеннях.
32. Також колегія суддів суду касаційної інстанції звертає увагу, що оскаржувані судові рішення містять висновок про те, що усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.
33. Наведений висновок є по суті вказівкою для Скаржника щодо ефективного способу оскарження надмірної затримки розгляду цивільних справ.
34. Вказане спростовує довід касаційної скарги про те, що Суди попередніх інстанцій не виконали завдання суду передбачені ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
35. Відповідно до приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
36. Колегія суддів суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича дійшла до висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2020 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.
37. За таких обставин, касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2020 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 240, 296,  300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1.  Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисенка Бориса Миколайовича залишити без задоволення.

2. Рішення  господарського суду міста Києва від 05.02.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 у справі №  910/15758/19 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                С.В. Жуков
Судді                                                                                          В.Я. Погребняк
                                                                                                      В.Г. Пєсков