УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
02 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 360/4683/19
провадження № К/9901/14429/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Рибачука А.І., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі № 360/4683/19 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
До Луганського окружного адміністративного суду 30.10.2019 звернулась ОСОБА_1 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство «Український комунальний банк», в якому, беручи до уваги уточнення позовних вимог, просила:
(і) визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича щодо невжиття заходів з відшкодування ОСОБА_1 гарантованої законом суми вкладів;
(іі) зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Укркомунбанк» за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договорами банківського вкладу № 03060 від 11.11.2013 та № 03107 від 11.03.2014;
(ііі) зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Укркомунбанк» за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2020, яке було залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково:
А) Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича щодо невжиття заходів по відшкодуванню ОСОБА_1 гарантованої законом суми вкладів.
Б) Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича включити ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В) Відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Не погодившись з такими судовими рішення, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнко Андрій Анатолійович подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції стосовно задоволення позовних вимог скасувати й ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в позові.
Дослідивши зміст касаційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження у цій справі треба відмовити з таких мотивів.
Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тобто розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, у якій ухвалено оскаржені судові рішення, за своїми ознаками до тих справ, що можуть переглядатися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, що належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок розгляду, зокрема й щодо можливості їхнього касаційного перегляду.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, що для мети КАС вважаються справами незначної складності, який, утім, не є вичерпним, оскільки зважаючи на положення пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей КАС України справами незначної складності є також й інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зважаючи на те, що за предметом спору ця справа не належить до категорії тих, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, тому з огляду на предмет позову, характер спірних правовідносин та складність справи колегія суддів вважає, що вказану касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а)   касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених вище обставин і, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі заявник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті   328 КАС України.
Суд касаційної інстанції також бере до уваги те, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції та в постанові суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог, узгоджуються з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 826/2105/16 (провадження № К/9901/16407/18), щодо застосування норм матеріального права (статей 26 та 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») у подібних спірних правовідносинах за участі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича та Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк». Також колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від правової позиції Верховного Суду в аналогічних правовідносинах.
Вказане дає підстави для висновку, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не належить оскаржувати в касаційному порядку.
За правилом пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою потрібно відмовити.
Керуючись положеннями статей 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 у справі № 360/4683/19.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    А.І. Рибачук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб