ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1414/19  Номер провадження 22-ц/814/1561/20	Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2020 року 	м. Полтава  	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.
секретар: Зеленська О.І.
за участю позивача -  ОСОБА_1 
відповідача -  ОСОБА_2 
представника відповідача - адвоката Кулика В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2020 року
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Зіньківської державної нотаріальної контори, Державного реєстратора Артелярщинської сільської ради про визнання протиправним дії та скасування реєстрації права власності, -
В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Зіньківської державної нотаріальної контори, Державного реєстратора Артелярщин-ської сільської ради про визнання протиправним дії та скасування реєстрації права власності.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 - батьки позивача - ОСОБА_1 .
Внаслідок вищезазначеного відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті.
Позивач є донькою спадкодавців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та на час відкриття спадщини досягла встановленого законом пенсійного віку, у зв`язку з чим має право на обов`язкову частку у спадщині своїх батьків.
28 жовтня 2011 року вона подала до Опішнянської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 , а 16 жовтня 2012 року - заяву про прийняття спадщини ОСОБА_4 , тобто у строки, передбачені ЦК України.

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 (племінник позивача - ОСОБА_1 ) звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом про визнання права власності та просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Зіньківською державною нотаріальною конторою було видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та проведено державну реєстрацію прав на майно.
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності - задоволено.
В подальшому вказане судове рішення скасовано рішенням апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року.
Посилаючись на те, що на сьогоднішній час вона - ОСОБА_1 так і не має можливості прийняти спадщину у зв`язку з тим, що право власності на будинок по АДРЕСА_1 незаконно зареєстровано за ОСОБА_2 , позивач просила визнати незаконною державну реєстрацію речового права на нерухоме майно - будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та скасувати запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно - будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, - просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішенні про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.
Зазначала, що судом першої інстанції не взято до уваги, що вона зверталася з заявою до державного реєстратора Зіньківської райдержадміністрації Манойла Ю.І. з підстав скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_2 , проте отримала відмову.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подав відповідач ОСОБА_2 , в якому, спростовуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому вказував, що позивач не надала до суду доказів її порушеного права та обрала неналежний спосіб захисту.

Також на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відзив подано представником Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - Листопад О.А., яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги. 
Відзив обґрунтовувала тим, що за нормами статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-VІ, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. 
Також додатково зазначала, що згідно пункту 2 частини першої статті 6 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб`єкти державної реєстрації прав, зокрема виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації.
Відповідно до вищезазначеного, територіальні органи, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припинили надання послуг у сфері державної реєстрації на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць з 01 травня 2016 року.
Архівні справи реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області було передано до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, як суб`єкту, що здійснює функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Таким чином, зазначала, що до повноважень Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - не належать скасування рішення державного реєстратора та скасування записів у Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 - батьки ОСОБА_1 .
Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті. ОСОБА_1 - є донькою спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини досягла встановленого законом пенсійного віку та в силу положень абз. 17 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» належить до непрацездатних осіб, у зв`язку з чим має право на обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
28 жовтня 2011 року позивач подала до Опішнянської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 , а 16 жовтня 2012 року - заяву про прийняття спадщини ОСОБА_4 , тобто у строки, передбачені ЦК України.
В листопаді 2015 року ОСОБА_2 (племінник позивача) звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом про визнання права власності та просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зіньківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та проведено державну реєстрацію прав на майно.
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2015 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 - рішення Зіньківського районного суду Полтавсь-кої області від 16 листопада 2015 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Артелярщинської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності - відмовлено.
Вказане рішення апеляційного суду в касаційному порядку не оскаржувалося. 
В зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з позовом про скасування державної реєстрації права.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження її звернення до реєстратора із заявою про скасування запису про реєстрацію речового права на нерухоме майно, окрім того, на момент звернення до суду з позовом права, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оспорювані, не порушені або невизнані. 

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За нормами ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
За змістом пункту 44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мін`юст.
Згідно абз. 1,2, п. 1.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12 грудня 2011 року №3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. У разі прийняття рішення державним реєстратором органу державної реєстрації прав один примірник рішення орган державної реєстрації прав видає або надсилає рекомендованим листом заінтересованій особі особисто або уповноваженій нею особі (далі - заявник), а другий державний реєстратор долучає до реєстраційної або облікової справи.

Згідно з п. 2.6 цього Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили. 

Звертаючись до суду позовом, ОСОБА_1 просила визнати незаконною державну реєстрацію за відповідачем речового права на нерухоме майно будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати її. При цьому остання не надала до суду належних доказів на підтвердження її  звернення до реєстратора із заявою про скасуавння запису про державну реєстрацію речового права на вищевказане нерухоме майно.
В свою чергу, згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цивільного процесуального кодексу України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
За нормами ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому об"єктом захисту є саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, що пов"язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково, викликане поведінкою іншої особи.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Встановивши, що на день звернення до суду, в ОСОБА_1  не було порушення, невиз-нання або оспорювання  прав, свобод чи законних інтересів; позивач не надала належ-них  доказів, що вона зверталася до реєстратора з заявою про скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно - будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , - районний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовано відмовивши їй у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростовують, як і не підтверджують їх неправомірність належними доказами, а лише зводяться до незгоди з рішенням суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:          Бондаревська С.М.

Судді:                                                          Абрамов П.С.         

Пилипчук Л.І.