КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
                                                                        Апеляційне провадження № 22-ц/824/7316/2020
                                                                                                            справа № 752/6643/17
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 24 вересня  2020 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                         Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Богомазова Павла Сергійовича в інтересах Об`єднаної діаспори азербайджанців України на заочне  рішення Голосіївського районного суду м. Києва, постановлене суддею Плахотнюк К.Г. 08 лютого 2018 року по  цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної діаспори азербайджанців України Громадської ради при Житомирській обласній  державній адміністрації про захист честі, гідності і ділової репутації,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Об`єднаної діаспори азербайджанців України в особі президента ОСОБА_2 , Громадської ради при Житомирській обласній державній адміністрації в особі голови ОСОБА_3, в якому просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь і гідність, та ділову репутацію інформацію поширену Громадською радою при Житомирській обласній державній адміністрації в статті «Лист Об`єднаної діаспори азербайджанців України» від 14.12.2015 року на інтернет сторінці   ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Громадську Раду при Житомирській обласній державній адміністрації спростувати відомості поширені ІНФОРМАЦІЯ_2 на інтернет сторінці   ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: «інформація щодо ОСОБА_1 в листі є недостовірною, просимо прийняти наші вибачення»; зобов`язати Громадську Раду при Житомирській обласній державній адміністрації видалити інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача зі статті, що розміщена на інтернет сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Об`єднану діаспору азербайджанців України в особі президента ОСОБА_2 спростувати відомості поширені ІНФОРМАЦІЯ_2 на інтернет сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 , що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача та принести вибачення.
 В ході розгляду справи 21.11.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, вказавши, що відповідачем за ними є - Об`єднана діаспора азербайджанців України, та просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та ділову репутацію інформацію, яка була поширена Об`єднаною діаспорою азербайджанців України в листі до Громадської ради при Житомирській обласній державній адміністрації, та яка в подальшому була розміщена на сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Об`єднану діаспору азербайджанців України публічно вибачитись, виклавши вибачення на своєму сайті http://www.aze.in.ua/ в розділі Новини. З наступним текстом: «Об`єднана діаспора азербайджанців України приносить вибачення пану ОСОБА_1  за розповсюдження про нього недостовірної інформації, що була викладена в офіційному листі до Громадської ради при Житомирській ОДА від 14.12.2015 року за № 38. Вважати наведену в листі інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності»; направити до позивача письмове підтвердження вибачення з наведеним текстом; зобов`язати відповідача в письмовому вигляді на своєму бланку направити до посольства Азербайджанської Республіки в Україні лист, в якому Об`єднана діаспора азербайджанців України повідомляє, що інформація, яка була повідомлена Посольству про ганебні вчинки пана ОСОБА_1 , які мали місце у відношенні жінок, волонтерів та діяльності Громадської ради при Житомирській ОДА, є недостовірною та не відповідає дійсності; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що інформація в офіційному листі Об`єднаної діаспори азербайджанців України, надісланому до Громадської ради при Житомирській обласній державні адміністрації, є недостовірною, містить виключно наклеп. Наміром умисних дій відповідача є досягнення відповідного враження про нього, що призводить до ряду подальших моральних, психологічних страждань і перешкод у його житті та реалізації його прав і обов`язків. Наслідки поширення негативної та недостовірної інформації потягли за собою нераціональне використання його життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання. Внаслідок інформації відповідача, наклепу та неправдивих фактів відносно нього, в його житті відбулися негативні зміни. На сьогоднішній день недостовірна інформація, викладена відповідачем, офіційно не спростовувалася, жодних вибачень не приносилося. Як наслідок поширена інформація дискредитувала позивача, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.
            Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та ділову репутацію інформацію, яка була поширена Об`єднаною діаспорою азербайджанців України в листі до Громадської ради при Житомирській обласній державній адміністрації та який в подальшому був розміщений на сайті за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано Об`єднану діаспору азербайджанців України публічно вибачитись, виклавши вибачення на своєму сайті http://www.aze.in.ua/ в розділі Новини з наступним текстом: «Об`єднана діаспора азербайджанців України приносить вибачення пану ОСОБА_1  за розповсюдження про нього недостовірної інформації, що була викладена в офіційному листі до Громадської ради при Житомирській ОДА від 14.12.2015 року за № 38. Вважати наведену в листі інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності».
Направити ОСОБА_1  письмове підтвердження вибачення з наведеним текстом.
Зобов`язано Об`єднану діаспору азербайджанців України в письмовому вигляді на своєму бланку направити до посольства Азербайджанської Республіки в Україні лист, в якому Об`єднана діаспора азербайджанців України має повідомити, що інформація, яка була повідомлена Посольству про ганебні вчинки пана ОСОБА_1 , які мали місце у відношенні жінок, волонтерів та діяльності Громадської ради при Житомирській ОДА, є недостовірною та не відповідає дійсності.
Стягнуто з Об`єднаної діаспори азербайджанців України (код ЄДРПОУ 38515929, адреса місця знаходження - 03039, м. Київ, вулиця Голосіївська, будинок 13, квартира 339) на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень.
Стягнуто з Об`єднаної діаспори азербайджанців України на користь ОСОБА_1  судові витрати у розмір 2 720 грн.
            Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року заяву Об`єднаної діаспори азербайджанців України про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що доведення недостовірності інформації покладається на позивача, крім того сайт, на якому було розміщено інформацію про позивача у 2015 році, було створено у 2018 року за даними, розміщеними на веб-сайті https :// www . imena . ua ,суд помилково дійшов висновку про наявність доведеного факту заподіяння позивачеві втрат немайнового характеру та причинно-наслідкового зв`язку.
 У суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити із підстав, що викладені в ній.
Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що поширена відповідачем інформація щодо позивача є недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію позивача, позивачем доведено факт поширення цієї інформації відповідачем та що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивача, оскільки в ній містяться події та факти, які не відповідають дійсності чи перекручені. Твердження відповідача, викладені в листі, не носять характеру оціночного судження, а містять конкретні твердження, які мають наклепницький характер та є такими, що наносять шкоду діловій репутації позивача.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Позивач вказав, що листом президента Об`єднаної діаспори азербайджанців України від 14.12.2015 року № 38 на адресу голови громадської ради при Житомирській ОДА була надана інформація про поведінку представника азербайджанського народу ОСОБА_1 , його ганебні вчинки, а також те, що «за час співробітництва Об`єднаною діаспорою азербайджанців України ОСОБА_1 проявив себе, як нечесна, скандальна, груба, владолюбна, егоїстична, заздрісна, мстива людина, має негативну репутацію в азербайджанській діаспорі, внаслідок чого подальше співробітництво з ним стало неможливим». Також  зазначив, що на сайті Громадської ради при Житомирській ОДА було оприлюднено даний лист, що вбачається зі скріншота сторінки, який міститься в матеріалах справи (а.с.124).  
           Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
         Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.
        У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
          В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
         Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
 Позивач посилається на те,  що 14.12.2015  листом президента Об`єднаної діаспори азербайджанців України на адресу голови громадської ради при Житомирській ОДА була надана інформація про поведінку представника азербайджанського народу ОСОБА_1 , його ганебні вчинки, а також те, що «за час співробітництва Об`єднаною діаспорою азербайджанців України ОСОБА_1 проявив себе, як нечесна, скандальна, груба, владолюбна, егоїстична, заздрісна, мстива людина, має негативну репутацію в азербайджанській діаспорі, внаслідок чого подальше співробітництво з ним стало неможливим». 
Також  зазначив, що на сайті Громадської ради при Житомирській ОДА було оприлюднено даний лист, що вбачається зі скріншота сторінки, який міститься в матеріалах справи.
Представник відповідача  вказав, що позивач не надав достовірних доказів поширення такої інформації на сайті, оскільки   сам позивач визнав, що на час розгляду справи Громадська рада припинила своє існування, а сайт, на який посилається позивач, є неактивним.
Відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК УкраїниЯкщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
         Оскільки позивачем не надано оригінал  письмового доказу, а відповідач оспорює його достовірність, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково прийнято скріншот  за достовірний та належний доказ по справі, а тому колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем не доведено сам факт поширення відповідачем інформації , яку просить спростувати позивач.
         Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок  розповсюдження про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. 
            Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. 
          В рішенні від 10 серпня 2006 року у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. Межі припустимої критики відповідно ширші,  коли йдеться про політика, ніж коли йдеться про пересічного громадянина. На відміну від останнього, кожне слово та дія  першого  неминуче  та  свідомо  стають  об'єктом ретельного вивчення з боку журналістів та громадськості, і, отже, він повинен виявляти вищий ступінь толерантності  (див. Lingens v. Austria, рішення від 8 липня 1986, Series A no. 103, п. 42).
  Політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість. (статі 3, 4, 6 Декларації).
Колегія суддів вважає, що відповідач  висловив суб`єктивні оціночні судження з приводу діяльності позивача як  особи, рівень критики якої є значно ширшим.
 Позивач як публічна  особа  повинен був бути готовим до жорсткої критики з боку  громадськості, так як межа допустимої критики щодо нього як до публічної особи є значно ширшою, а його діяльність є об`єктом суспільного інтересу, який втамовується продукуванням інформації щодо такої особи членами суспільства.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності.
   Зважаючи на те, що інформація, яку бажає спростувати позивач, не  містить фактичних даних саме щодо позивача , а також є вираженням суб`єктивної думки і поглядів, направлених на критичну оцінку  особи,   є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню стосовно їх правдивості , тому колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають .  
      Щоб розрізнити твердження щодо фактів та оціночні судження необхідно врахувати обставини справи та загальний тон висловлювань  . 
       Слова « ОСОБА_1 проявив себе, як нечесна, скандальна, груба, владолюбна, егоїстична, заздрісна, мстива людина, має негативну репутацію в азербайджанській діаспорі, внаслідок чого подальше співробітництво з ним стало неможливим» не містять фактичних даних, їх неможливо перевірити та встановити їх достовірність . 
       Таким чином, оскільки позивач, є публічною особою, а тому свідомо відкритий для прискіпливого контролю за своєю особою, як з боку інших громадян, так і політиків.          Враховуючи публічний статус позивача та те, що  інформація стосувалася його публічної діяльності , позивач повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб.
Судження, які висловив  відповідач, як і думки, переконання  , критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності.
         Судження особи також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.
        За наведених обставин, колегія суддів  приходить до висновку, що   апеляційна скарга  підлягає задоволенню , рішення- скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог як недоведених . 
            Відшкодування моральної шкоди є наслідком правопорушення, складовою якого є  сама шкода,  протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.
            Так як судом не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача, колегія суддів  прийшла до  висновку про відмову у стягненні моральної шкоди.  
 
 Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, 
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу Богомазова Павла Сергійовича в інтересах Об`єднаної діаспори азербайджанців України задовольнити .
Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року  скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Об`єднаної діаспори азербайджанців України, Громадскої ради  при Житомирській обласній державній адміністрації про захист честі, гідності і ділової репутації відмовити.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду  протягом  тридцяти днів з  дня  складення  повного  судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено  25 вересня  2020 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: