Ухвала
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 646/5626/19
провадження № 61-4369ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова       НОМЕР_2 , 2015 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_1 .
 
Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить виконання рішення у разі задоволення позову.
 
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено заборону на відчуження автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова       НОМЕР_2 , 2015 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_1 до вирішення справи по суті.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року залишено без змін.
 
03 березня 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишено без руху для зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження та надання документа про сплату судового збору.
 
Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху  ОСОБА_1 отримала 28 квітня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 
 
У відведений судом строк, станом на 11 вересня 2020 року, ухвалу суду касаційної інстанції від 30 березня 2020 року не виконано.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей. 
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк