Ухвала
Іменем України 
17 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 691/341/16-к
провадження№ 51-3788 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2020 року, 
встановив:
Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня          2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців. Звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за      ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2020 року вирок районного суду залишений без зміни.
Засуджений  звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Проте,  касаційна скарга засудженого ОСОБА_4  містить суперечності, оскільки у мотивувальній частині її доводи зводяться до відсутності будь-яких доказів у матеріалах кримінального провадження на підтвердження його винуватості у інкримінованому йому злочині. У той же час засуджений у поданій касаційній скарзі, окрім іншого, стверджує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені апеляційним судом, а саме, про те, що судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання, що є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий апеляційний розгляд.
Окрім цього в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України засудженим         ОСОБА_4 до касаційної скарги не додано копій судових рішень, які оскаржуються.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити йому  строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                           ОСОБА_3