ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №950/2619/19 
Номер провадження 22-ц/816/1454/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Хвостика С. Г. 
сторони:
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 04 червня 2020 року в складі судді Бакланова Р.В., ухвалене в м. Лебедин,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 17 вересня 2010 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 6800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у встановленому договором розмірі.
Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконав, тому станом на 30 вересня 2019 року утворився борг на загальну суму 77853 грн 71 коп., з яких: 1758 грн 39 коп. - заборгованість за кредитом; 71911 грн 81 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи (500 грн. - штраф (фіксована частина), 3683 грн 51 коп. - штраф (процентна складова).
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 04 червня 2020 року позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору від 17 вересня 2010 року № б/н в розмірі 1758 грн 39 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 43 грн 38 коп., всього стягнуто 1801 грн 77 коп.
Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості за процентами та штрафами та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони узгодили розмір відсоткової ставки в підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», тому позовні вимоги банку щодо стягнення відсотків за ставкою 2,5 % на місяць підлягають задоволенню.
Вказує, що станом на 31 серпня 2014 року заборгованість по відсоткам за ставкою 30 % річних (2,5 на місяць) складає 226 грн 70 коп., за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року (закінчення строку дії картки) заборгованість по відсоткам за ставкою 30 % річних складає 442 грн 53 коп. (1758 грн 39 коп. (тіло кредиту) х 30 % (розмір відсоткової ставки) / 360 х 302 (кількість днів). Отже, заборгованість по відсоткам складає 669 грн 23 коп. (226 грн 70 коп. + 442 грн 53 коп.), а також стягненню підлягають штрафи в розмірі 500,00 грн + 121,38 грн (5 % від суми боргу).
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 1758 грн 39 коп. не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 до апеляційного суду не направив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 17 вересня 2010 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10).
Згідно з розрахунком, наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК», станом на 30 вересня 2019 року розмір заборгованості становить 77853 грн 71 коп., яка складається з наступного: 1758 грн 39 коп. - заборгованість за кредитом; 71911 грн 81 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи (500 грн. - штраф (фіксована частина), 3683 грн 51 коп. - штраф (процентна складова).
Відмовляючи позивачу в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками та штрафами, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-ХII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції щодо відмови позивачу у стягненні процентів та штрафів не узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 11).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст. ст. 546, 549 ЦК України).
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони 
в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається з матеріалів справи 17 вересня 2010 року ОСОБА_1 заповнив і підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 10).
Як зазначено у заяві-анкеті, відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким він був ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Також у заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, а ОСОБА_1 зобов`язується виконувати вимоги вказаних Умов та Правил, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.
Умови надання кредитного ліміту обумовлені сторонами у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, та її копія, надана суду, належним чином завірена банком.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачу були видані 3 картки: за №  НОМЕР_1 з терміном дії 09/14, № НОМЕР_2 з терміном дії 09/14 та остання № НОМЕР_3 з терміном дії 06/15.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.
З наданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду копії анкети-заяви позичальника від 17 вересня 2010 року, розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення ОСОБА_1 , вбачається, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 30,00 % річних за користування кредитними коштами.
Щодо стягнення заборгованості за збільшеними відсотковими ставками, то банком, в порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України, жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34,80 % річних з 01 вересня 2014 року та 43,20 % річних з 01 квітня 2015 року, як зазначено у розрахунку заборгованості, суду не надано, як і не надано доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його зі зміною розміру процентної ставки відповідно до вимог ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, тому вказані вимоги позову є необґрунтованими.
Крім того, за положеннями ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що станом на 31 серпня 2014 року 

заборгованість по відсоткам за ставкою 30 % річних (2,5 на місяць) складає 226 грн 70 коп., за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року (закінчення строку дії картки) заборгованість по відсоткам за ставкою 30 % річних складає 442 грн 53 коп. (1758 грн 39 коп. (тіло кредиту) х 30 % (розмір відсоткової ставки) / 360 х 302 (кількість днів). Отже, заборгованість по відсоткам складає 669 грн 23 коп. (226 грн 70 коп. + 442 грн 53 коп.). Оскільки відповідачем ОСОБА_1 згідно розрахунку заборгованості від 29 квітня 2016 року на погашення заборгованості за кредитом було внесено кошти в сумі 1000 грн, тому останні підлягають зарахуванню за рахунок відсотків та штрафу (1000 грн - 669 грн 23 коп. = 330 грн 77 коп.).
Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (06/15) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за процентами за період з 01 липня 2015 року по 30 вересня 2019 року, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), апеляційний суд виходить з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Таким чином, штраф становить 621 грн 38 коп., який складається з фіксованої частини 500 грн та процентної складової 121 грн 38 коп. (1758 грн 39 коп. (тіло кредиту) + 669 грн 23 коп. (відсотки за користування кредитом) х 5%). Від загальної суми штрафу 621 грн 38 коп. слід відняти 330 грн 77 коп. = 290 грн 61 коп. - сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках та штрафів з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по штрафу в сумі 290 грн 61 коп. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні апеляційної скарги на 0,38 % (290 грн 61 коп. (сума задоволених апеляційних вимог) х 100 % : 76095 грн 32 грн 

(сума заявлених апеляційних вимог)) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 10 грн 95 коп (2881,50 грн х 0,38 % : 100%) судового збору за апеляційний перегляд справи та при частковому задоволенні позову на 2, 63 % (2049,00 грн коп. (сума задоволених вимог) х 100% : 77853 грн 71 коп. (ціна позову)), із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає компенсації 50 грн 52 коп. (1921 грн х 2,63 % : 100 %) фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, виходячи із оскарженої частини рішення суду, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 04 червня 2020 року в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом та штрафу скасувати і прийняти нову постанову щодо даних вимог.
Змінити рішення Лебединського районного суду Сумської області від 04 червня 2020 року в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 вересня 2010 року яка складається зі штрафу в сумі 290 грн 61 коп.
В задоволенні позову в іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 50 грн 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 10 грн 95 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                         В.І. Криворотенко

Судді:                                                                         Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик