ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4441/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  25 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Сорочка Є.О. та Коротких А.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (далі - позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Київської митниці ДФС (далі - відповідач) в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 4 березня 2019 року №UA125000/2019/000217/2.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості №UA125000/2019/000217/2 від 4 березня 2019 р.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи, на порушення норм матеріального і процесуального права, вважає його незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. Також апелянт вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та надання необ`єктивної оцінки всім аргументам учасників справи.
Апелянтом в апеляційній скарзі заявлено вимогу про заміну сторони у справі його правонаступником, а саме Київську митницю ДФС замінити на Київську митницю Держмитслужби.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.
Згідно з додатком 2 до зазначеної постанови реорганізуються Житомирська митниця ДФС, Київська митниця ДФС, Київська міська митниця ДФС та Черкаська митниця ДФС шляхом приєднання до Київської митниці Держмитслужби.
Відповідно до Розпорядження КМ України від 04.12.2019 № № 1217-р «Питання Державної митної служби КМ погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 р. Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.
Отже, з 08 грудня 2019 року функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної митної політики здійснюють відповідні територіальні органи Державної Митної служби України.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявні відомості про те, що Київська митниця ДФС перебуває в стані припинення.
Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає наявними підстави задовольнити клопотання та здійснити заміну відповідача у порядку процесуального правонаступництва з Київської митниці ДФС на Київську митницю Держмитслужби.
Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 2 квітня 2018 року між AIMON GROUP LIMITED (постачальник із Китайської Народної  Республіки) і ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" (покупець) укладено контракт № 1758 (далі - Контракт). Відповідно до вимог п. 1.1. Контракту, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар в асортименті, кількості і за ціною, що визначені в виставлених Постачальником інвойсах, Покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар.
Згідно з п. 2.1. Контракту поставка здійснюється відповідно до умов Інкотермс 2010. Безпосереднє місце поставки зазначається в кожному інвойсі окремо. Постачальник зобов`язується здійснити митне оформлення товару для експорту, а також завантажити товар на транспортний засіб Покупця за свій рахунок.
Положеннями п. 2.3.1. Контракту встановлено, що розрахунок здійснюється шляхом грошового переказу в доларах США на банківський рахунок Продавця через 7 календарних днів з дати митного оформлення товару в режимі імпорту на митній території України та за умови отримання від Продавця повного комплекту товарно-супровідних документів, зазначених у розділі 5.4. Договору.
На виконання умов вказаного Контракту продавцем поставлено товар (Чашка 250 мл - 12000 шт; Чашка 280 мл - 5280 шт.; Миска 11,5 см - 6000 шт.; Тарілка 20,4 см - 1200 шт.;  Тарілка 23 см - 1200 шт.; Тарілка 26 см - 1512 шт.; Миска 14,5 см - 5856 шт.; Миска 14 см - 1392 шт.; Миска 15 см - 1200 шт.; Миска 13,5 см - 1488 шт.; Миска 16,5 см - 1008 шт.; Миска 13 см - 1380 шт.; Миска 15,5 см - 2400 шт.; Тарілка 17,8 см - 8928 шт.; Чашка 240 мл - 8520 шт.; Чашка 350 мл - 1440 шт.; Чашка 300 мл - 5100 шт.; Чашка 320 мл - 3000 шт.; Чашка 300 мл - 1980 шт.) разом 70 884 одиниць загальною вартістю 21887,90 доларів США за рахунком-фактурою (інвойсом) № FZAMC19006 від 09 січня 2019 р.
27лютого 2019 р. позивачем до відповідача подано електронну митну декларацію №UA125220/2019/702692. Цією декларацією позивачем заявлено до митного оформлення в режимі імпорт наступні товари:
1) посуд та прибори столові або кухонні з фарфору: Чашка 250мл - 12000 шт; Чашка 280мл - 5280шт.; Миска 11,5см - 6000шт.; Тарілка 20,4см - 1200шт.;  Тарілка 23см - 1200шт.; Тарілка 26см - 1512шт.; Миска 14,5см - 5856шт.; Миска 14см - 1392шт.; Миска 15см - 1200шт.; Миска 13,5см - 1488шт.; Миска 16,5см - 1008шт.; Миска 13см - 1380шт.; Миска 15,5см - 2400шт.; Тарілка 17,8см - 8928шт.; Чашка 240мл - 8520шт.; Чашка 350мл - 1440шт.; Чашка 300мл - 5100шт.; Чашка 320мл - 3000шт.; Чашка 300мл - 1980шт. Країна виробництва - CN. Виробник - ХЖС (Шеньчжень) Ко. Лімітед, Торгова марка - немає даних. Країна виробник: CN. Вага брутто (кг) 22 303,88.
На підтвердження митної вартості згаданих товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією №UA125220/2019/702692 відповідно до вимог МК України подано наступний перелік наявних у нього документів, а саме:
- пакувальний лист № FZAMC19006 від 09 січня 2019;
- інвойс від № FZAMC19006 від 09 січня 2019;
- коносамент № SHZ2542590 від 16 січня 2019;
- автотранспортна накладна (CMR) № 012444 від 18 лютого 2019;
- сертифікат про походження товару 19C4403A9865/00065 від 18 січня 2019;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № UAIM0315167 від 12 лютого 2019;
- страховий поліс № 11890 від 18 лютого 2019;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару № 1758 від 02 квітня 2018;
- генеральний договір добровільного страхування №101043703 від 12 грудня 2018 року;
- договір на перевезення № 1763 від 07 листопада 2016 року;
Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 27 лютого 2019 р. № UA125220/2019/702692 митним органом встановлено, що: 
- страхова сума у сертифікаті від 18 лютого 2019 р. № 11890 розрахована у невідповідності до п.3.2 генерального договору добровільного страхування вантажів від 12 грудня 2018 р. № 101043703, що не дає можливості перевірити таку складову митної вартості як витрати на страхування; 
- у графі 3 сертифіката про походження товару від 18 січня 2019 р. №19C4403A9865/00065 зазначений маршрут транспортування як "FROM SHENZHEN CHINA TO ODESSA UKRAINE", що не відповідає визначеним умовам поставки FOB SHEKOU (CN). Тобто, відомості щодо логістики транспортування містять розбіжності, що впливає на таку складову митної вартості товару як витрати на транспортування. 
Відповідно до частин 2,3 ст. 53, ст. 54 МКУ митним органом повідомлено декларанта про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару відповідно до частини 6 статті 53 МКУ. 
4 березня 2019 р. на виконання цього запиту позивач направив відповідачу додаткові документи, а саме: - прайс-лист № б/н від 11 жовтня 2018; - комерційну пропозицію №09/12/2018 від 9 грудня 2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений Київською обласною торгово-промисловою палатою № Ц-166 від 28 лютого 2019; - рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг № UAIM0315167 від 12 лютого 2019; - акт виконаних робіт № UAIM0315167 від 12 лютого 2019; - договір на перевезення № 1763 від 7 листопада 2016; - лист від постачальника про третіх осіб б/н від 9 грудня 2018.
4 березня 2019 р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA125220/2019/000217/2, яким застосовано резервний метод для визначення митної вартості товару.
Підставою прийняття вказаного рішення у п.33 відповідачем зазначено, що відповідно до вимог статті 53 Кодексу документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, митний орган зазначав, що страхова сума у сертифікаті від 18 лютого 2019 р. № 11890 розрахована не відповідно до п.3.2 генерального договору добровільного страхування вантажів від 12 грудня 2018 р. № 101043703, що не дає можливості перевірити таку складову митної вартості як витрати на страхування. 
Також, відповідачем зазначено, що у графі 3 сертифіката про походження товару від 18 січня 2019 р. № 19C4403A9865/00065 зазначено маршрут транспортування як "FROM SHENZHEN CHINA TO ODESSA UKRAINE", що не відповідає визначеним умовам поставки FOB SHEKOU (CN). Тобто, відомості щодо логістики транспортування містять розбіжності, що впливає на таку складову митної вартості товару як витрати на транспортування. Тобто, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо  ціни, що була фактично сплачена. 
Крім того, у рішенні відповідач зазначає, що додаткові документи, надані декларантом, не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту, зокрема додатково наданий прайс-лист не є прайс-листом виробника.
Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар № 1 митна декларація від 21 січня 2019 р. № UA500090/2019/704 (вартість товару "посуд кухонний з фарфору (чашки, столовий посуд)" згідно джерела інформації - 3,14 дол.США/кг).
Не погоджуючись з рішенням митного органу щодо коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів. 
Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого наказом Міністерством фінансів України № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.
Як свідчать матеріали справи, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.
Крім того, слід зазначити, що навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі № 815/5398/17 та від 06.03.2019 року у справі № 809/278/17.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ненадання повного пакету документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.
Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 р. у справі № 826/8797/16.
Разом з тим, відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за нього.
Як вірно встановлено судом першої інстанції у п. 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що за результатами опрацювання документів, поданих разом з митною декларацією від 27 лютого 2019 р. №UA125220/2019/702692, встановлено, що страхова сума у сертифікаті від 18 лютого 2019 р. № 11890 розрахована у невідповідності до п.3.2 генерального договору добровільного страхування вантажів від 12 грудня 2018 р. № 101043703, що не дає можливості перевірити таку складову митної вартості як витрати на страхування, а у графі 3 сертифіката про походження товару від 18 січня 2019 р. № 19C4403A9865/00065 зазначений маршрут транспортування як "FROM SHENZHEN CHINA TO ODESSA UKRAINE", що не відповідає визначеним умовам поставки FOB SHEKOU (CN). Тобто, відомості щодо логістики транспортування містять розбіжності, що впливає на таку складову митної вартості товару як витрати на транспортування.
Доводи апелянта щодо розбіжностей, які містилися в документах, які надані декларантом, зокрема на підтвердження витрат на транспортування, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 6. ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, обов`язково додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.  
Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують вартість транспортування є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем під час митного оформлення було подано: міжнародну автомобільну накладну; коносамент; договір на перевезення, копію акту виконаних робіт по договору перевезення; копію рахунку морського перевізника, в яких містяться всі необхідні для підтвердження транспортних витрат відомості та в яких відповідачем не виявлено жодних розбіжностей.
Щодо посилання апелянта на розбіжності у сертифікаті про походження товару в частині визначення умов поставки, колегія суддів зауважує, що МК України визначено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Відтак, сертифікат про походження товару не є транспортним (перевізним) документом, та відомості що в ньому зазначені, в тому числі і про маршрут перевезення, жодним чином не можуть ані підтвердити, ані спростувати витрати на транспортування як складову митної вартості товару.
Окрім того, як вірно встановлено судом першої інстанції висновок митного органу щодо розбіжностей в логістиці транспортування є таким, що не відповідає дійсності, оскільки фактично порт Шекоу територіально та адміністративно відноситься до міста Шеньчжень.
Також апелянт стверджує, що страхова сума розрахована не відповідно до умов договору страхування. 
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 3.2. договору страхування розмір страхової суми вказується у страховому сертифікаті для кожної партії товару окремо і розраховується за формулою: Страхова сума (грн) = Сума товару (грн) * Коефіцієнт здорожчання. Де Сума товару - це сума товару або його частини за інвойсом, що переводиться у гривню за курсом, що визначений на день здійснення розрахунку страхової суми, а Коефіцієнт здорожчання - це коефіцієнт, який сторони визначають самостійно для кожної партії товару окремо і його розмір вказується в страховому сертифікаті. Розмір коефіцієнту здорожчання для кожної партії товару може відрізнятись. Страхова сума є основою для нарахування страхової премії.
У даному випадку розмір страхової суми розраховано відповідно до п. 3.2. договору страхування, а саме: Страхова сума (888995 грн. 84 коп.) = Сума товару (613100 грн. 58 коп.) * Коефіцієнт здорожчання (145%, який визначено як відсоток здорожчання 45% за сертифікатом, до якого додано базову величину, прийняту за 100% - Суму товару).
З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок митного органу щодо невідповідності розрахованої страхової суми п. 3.2. договору добровільного страхування є таким, що не відповідає дійсності. 
Щодо посилань відповідача на відсутність прайс-листа виробника, колегія суддів, зауважує, імпортування товару здійснювалось позивачем на підставі правовідносин з контрагентом AIMON GROUPE, а не з товаровиробником. Натомість, позивачем до митного оформлення надано лист постачальника від 09.12.2018 щодо неможливості розголошення відомостей та надання документів від його контрагентів через комерційну таємницю.
Окрім того, в силу вимог ч. 3 ст. 53 МК України прайс-лист не є обов`язковим документом, який подається для підтвердження заявленої митної вартості товару. Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення. 
У контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того, відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.
Так, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. 
Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. 
У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 4 березня 2019 року №UA125000/2019/000217/2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Крім того, судова колегія зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: