П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5059/19	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду 31 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 06.11.2015р. по 30.11.2017р.;
- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 06.11.2015р. по 30.11.2017р. до загального безперервного стажу його служби та направити вказані відомості до ГУНП в Одеській області для залучення до особової справи;
- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015року по 30.11.2017року;
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 23.07.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу відповідний наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р. до загального безперервного стажу його служби;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Одеській області внести зміни до особової справи позивача та інших документів, які впливають на розрахунок стажу роботи та грошове забезпечення, соціальні пільги ОСОБА_1 з урахуванням всього періоду вимушеного прогулу, у тому числі відомостей про вимушений прогул за період підпорядкування ОСОБА_1 ГУМВС України в Одеській області;
- стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р.;
- стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого грошового забезпечення за період з 23.07.2018 року по час постановлення рішення суду у даній справі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року – позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 06.11.2015р. по 30.11.2017р.
Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 06.11.2015р. по 30.11.2017р. до загального безперервного стажу його служби та направити вказані відомості до ГУНП в Одеській області для залучення до особової справи.
Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015р. по 30.11.2017р.
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції України в Одеській області щодо неврахування часу вимушеного прогулу у вислугу років ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 23.07.2018 року.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Одеській області здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , видати з цього приводу відповідний наказ, яким включити період вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р. до загального безперервного стажу його служби.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого грошового забезпечення за період з 23.07.2018 року по 23.10.2019р.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
23 березня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області до суду першої інстанції подано заяву про роз`яснення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, в порядку ст.254 КАС України. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду 31 березня 2020 року у задоволенні заяви Головного управління Національної поліції в Одеській області про роз`яснення рішення – відмовлено.
В апеляційній скарзі, Головне управління Національної поліції в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Одеського окружного адміністративного суду 31 березня 2020 року скасувати та надати роз`яснення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року. 
Зокрема, апелянт наполягає на тому, що без роз`яснення постанови йому не зрозуміла резолютивна частина  вказаного рішення в частині, що стосується визначення розміру грошового забезпечення позивача, оскільки до видання ГУНП наказу № 1065 о/с від 23.07.2018 р. йому грошове забезпечення не встановлювалось, що унеможливлює визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява Головного управління Національної поліції в Одеській області про роз`яснення судового рішення не містить посилань на те, що певні частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року викликають труднощі в їх розумінні, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача, та роз`яснення судового рішення, у визначений позивачем спосіб.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, з таких підстав.
Статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України регулюється порядок та загальна процедура роз`яснення судового рішення.
Так, відповідно до частини першої вищенаведеної статті, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.
Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Згідно матеріалів справи, в заяві Головного управління Національної поліції в Одеській області про роз`яснення рішення заявником не було зазначено, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення та які припускаються варіанти тлумачення рішення. Більш того, зі змісту вказаної заяви вбачається, що фактично заявник не згодний з висновками суду щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення на його користь сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2017р. по 23.07.2018р.
На думку колегії суддів, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року є зрозумілим, його резолютивна частина викладена чітко та не припускає кілька варіантів тлумачення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви Головного управління Національної поліції в Одеській області.   
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про відмову у роз`ясненні рішення не спростовують, оскільки вказані доводи дають привід вважати, що відповідач не стільки не розумів змісту рішення суду першої інстанції, яке потребувало його роз`яснення, скільки виражав свою незгоду з його правовими висновками, що за певних обставин мало би бути предметом для оскарження в порядку апеляційного провадження, а не рішенням, яке потребує роз`яснення в порядку статті 254 КАС. 
Крім того, колегія суддів вважає необхідним наголосити на тому, що Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2010 від 11 березня 2010 року вказував на таке. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності та обов`язковості рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. ст. 312, 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду 31 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повний текст судового рішення складено 02.07.2020 року.          

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.