КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №760/28302/18-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/5177/2020
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
24 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів  судової   палати  у цивільних   справах -  головуючого  Сержанюка А.С.,   суддів Гуля В.В., Березовенко Р.В., із участю секретаря Потоцької О.О.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю Агенство мандрування «Глобус» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
В С Т А Н О В И В :
 
31 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де просивстягнути з ОСОБА_1 на свою користь на відшкодування завданої шкоди в сумі 69 586,15 грн., та витрати вартості огляду автомобіля на ДП «АВТО Інтернешнл» - 675,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2018 року о 14 годині на вул. Ползунова, 14/18 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda CX-7», держномер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя, та автомобіля «BMW», держномер НОМЕР_2 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю Агенство мандрування «Глобус», під керуванням водія ОСОБА_1 .
Причиною зіткнення автомобілів було те, що відповідач, рухаючись позаду автомобіля позивача, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем позивача, чим порушив п. 13.1 ПДР, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, характер і локалізація яких підтверджується фотографіями з місця ДТП.
Вина відповідача у зіткнення автомобілів підтверджується складеною ним власноручно написаною розпискою від 08.06.2018 року, згідно якої він зобов`язався в повному обсязі сплатити вартість ремонту автомобіля позивача на СТО.
Сторони врегулювали правовідносини в частині порядку відшкодування завданої шкоди, умови якого викладені у розписці.
10.06.2018 року, з метою попереднього встановлення об`єму необхідного ремонту для усунення наслідків ДТП, позивач разом з відповідачем прибули на СТО, де був проведений огляд автомобіля та складені акт детального огляду транспортного засобу та рахунок фактура №1102440_РФ_066606 від 10.06.2018 року на суму 29 086,93 грн. за ремонт ходової частини, рахунок фактура №1102446_РФ_066614 від 10.06.2018 року на суму 76884,61 грн. за ремонт кузовної частини, акт виконаних робіт про огляд автомобіля №1102435_ВН_087235 від 10.06.2018 року на суму 225,00 грн.
Відповідач повідомив, що його автомобіль застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
14.06.2018 року на СТО був проведений повторний огляд автомобіля за участю залученої страховою компанією особи ТОВ «Естімейт Плюс».
В подальшому, на СТО був проведений та оплачений ремонт автомобіля «Mazda CX-7», держномер НОМЕР_1 на загальну суму            101 545,40 грн.
При цьому, позивачем не був замовлений та не замінений ліхтар, вартістю 12 015,75 грн., який був пошкоджений внаслідок ДТП, однак його вартість підлягає стягненню з відповідача.
Таким чином, загальна вартість вже проведеного ремонту та майбутніх витрат на відшкодування шкоди становить 114 161,15 грн.
За заявою ПрАТ «УПСК» суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Естімейт Плюс» 14.06.2018 року був складений акт огляду транспортного засобу.
26.06.2018 року ТОВ «Естімейт Плюс» був складений звіт №3978 про незалежну оцінку з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mazda CX-7», держномер              НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження, який складає 104 834,95 грн.
19.07.2018 року на відшкодування шкоди ПрАТ «УПСК», згідно платіжного доручення, виплатила на користь позивача страхове відшкодування в сумі 42 000,00 грн.
Враховуючи суму сплаченого страховою компанією відшкодування, відповідач зобов`язаний сплатити суму залишку вартості ремонту у розмірі 72 161,15 грн. ( 114 161,15 - 42 000,00  ).
При цьому, одразу після ДТП відповідач сплатив позивачу 100 доларів США, що складає еквівалент 2 800,00 грн.
Таким чином, на даний час невідшкодована шкода відповідачем становить 69 361,15 ( 72161,15 - 2 800,00  ) грн.
10.10.2018 року на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення була направлена вимога про сплату суми, витраченої на ремонт автомобіля у розмірі 69 658,47 грн.
У встановлений законом строк відповідач зазначену суму не сплатив та не виконав зазначену вимогу.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 69 586,15 грн., витрати вартості огляду автомобіля - 675,00 грн. та судовий збір - 703,37 грн.
У задоволені решти вимог відмовлено.
На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що, звернення до страховика і одержання страхового відшкодування у розмірі, яке не відшкодовує завдану шкоду у повному обсязі, не припинило зобов`язання між позивачем і відповідачем, оскільки останній прийняв на себе зобов`язання оплатити повну вартість ремонту автомобіля на СТО.
Враховуючи суму, сплачену страховою компанією, відповідач зобов`язаний сплатити суму залишку вартості ремонту, непокритої страховою виплатою, у розмірі 72 161,15 ( 114 161,15- 42 000 ) грн.
При цьому, після ДТП відповідач сплатив позивачу 100 доларів США, що на даний час складає еквівалент 2 800 грн.
Таким чином, на даний час, невідшкодована сума ремонту автомобіля складає 69 361,15 ( 72 161,15  - 2 800 ) грн.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути завдану матеріальну шкоду в сумі 69 586,15 грн., 675,00 грн. витрат вартості огляду автомобіля на ДП «АВТО Інтернешнл».
Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.
Просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Разом з тим, ОСОБА_2   подав відзив, відповідно до якого  просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 08.06.2018 року о 14 годині на вул. Ползунова, 14/18 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda CX-7», держномер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та автомобіля «BMW», держномер НОМЕР_2 , який належить ТОВ АГЕНСТВО МАНДРУВАННЯ «ГЛОБУС», під керуванням водія      ОСОБА_1 ( а.с. 10, 11 ).
Вина відповідача у зіткненні автомобілів, внаслідок чого належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, підтверджується складеною ним власноручно написаною розпискою від 08.06.2018 року, згідно якої він зобов`язався в повному обсязі сплатити вартість ремонту автомобіля позивача «Mazda CX-7», держномер НОМЕР_1 на СТО    ( а.с. 10 ).
10.06.2018 року з метою попереднього встановлення об`єму необхідного ремонту для усунення наслідків ДТП, був проведений огляд автомобіля і складений акт детального огляду автомобіля та рахунок фактура №1102440_РФ_066606 від 10.06.2018 року на суму 29086,93 грн. за ремонт ходової частини, рахунок фактура №1102446_РФ_066614 від 10.06.2018 року на суму 76884,61 грн. за ремонт кузовної частини, акт виконаних робіт про огляд автомобіля №1102435_ВН_087235 від 10.06.2018 року на суму 225,00 грн. ( а.с. 16-19 ).
14.06.2018 року на СТО був проведений огляд автомобіля за участю залученої страховою компанією особи - ТОВ «Естімейт Плюс», що підтверджується актом виконаних робіт від 14.06.2018 року №1103059_ВН_087844 огляду на суму 450,00 грн. разом з копією квитанцій    ( а.с. 22-23 ).
За заявою ПрАТ «УПСК» суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Естімейт Плюс» 14.06.2018 року був складений акт огляду транспортного засобу ( а.с. 39-40 ).
26.06.2018 року ТОВ «Естімейт Плюс» був складений звіт №3978 про незалежну оцінку з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mazda CX-7», держномер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження.
Згідно вказаного звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 104 843,95 грн., що свідчить про відсутність суттєвої різниці у порівняні з вартістю проведеного ремонту на СТО (різниця складає 9317,20 грн.), яка утворилась за рахунок різниці вартості робіт згідно з актом виконаних робіт 21675,00 грн., а згідно звіту 8 027,00 грн.     ( а.с. 44 ).
19.07.2018 року на відшкодування цивільної відповідальності застрахованого транспортного засобу автомобіля «BMW», держномер           НОМЕР_2 , ПрАТ «УПСК» згідно платіжного доручення №1098 виплатила на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 42 000,00 грн. ( а.с. 47 ).
При цьому, після ДТП відповідач сплатив позивачу 100 доларів США, що на даний час склало еквівалент 2 800 грн., що не заперечувалось сторонами під час судового засідання.
10.10.2018 року на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення була направлена вимога про сплату частини суму витраченої на ремонт автомобіля у розмірі 69 658,47 грн. ( а.с. 13-15 ).
Разом з тим, відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальності  Агенція мандрів «Глобус» від 27 березня 2020 року, ОСОБА_1 , станом на 08 червня 2018 року, займав посаду заступника директора «ТОВ» агентство мандрування «Глобус» та за ним було закріплено транспортний засіб «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою використання його в службових цілях     ( а.с. 195 ).
Крім того, встановлено, що ДТП за участі вищезазначених автомобілів трапилась 08 червня 2018 року приблизно о 14 годині, що підтверджено сторонами під час розгляду апеляційної скарги.
За вищевикладених обставин колегія суддів приходить до висновку, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю Агенство мандрування «Глобус» та виконував службові обов`язки, оскільки дорожньо-транспортна пригода трапилася в робочий час.
Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України, встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до положень частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових ) обов`язків.
За змістом п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього  джерела ( шофер, машиніст, оператор, тощо ). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися.
Згідно ж  п. 5 постанови під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була.
Таким чином, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цими особами, в трудових відносинах, а шкода, заподіяна нею у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-933цс16.
Таким чином, з врахуванням зазначеного, позовні вимоги до ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду,  не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю Агенство мандрування «Глобус».
За таких обставин, суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і як наслідок, ухвалив помилкове рішення про задоволення позовних вимог, не дотримавшись положень ст.ст. 22,1172 ЦК України та ст.ст. 5, 10-13, 77-80, 89, 263 ЦПК України.
А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування зазначених норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє  підтвердження при розгляді справи.
Відтак, рішення місцевого суду підлягає скасуванню відповідно до положень ч. 4 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішенням про залишення позовних вимог без задоволення на підставі названих норм матеріального та процессуального права.
Доводи відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ( а.с. 152-156  ), зокрема, щодо відсутності обов`язкових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду та в силу викладеного, не є належною правовою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.
При цьому, апеляційний суд продовжує йому строк для подачі цього відзиву, визначений ухвалою   Київського   апеляційного суду від 14 лютого 2020 року ( а.с 147-148 ), оскільки, він не мав можливості своєчасно його подати, так як, копію апеляційної скарги отримано ним лише 24 лютого 2020 року ( а.с. 161 ).
Власноруч написана розписка  ОСОБА_1  від 08.06.2018 року, згідно якої він зобов`язався в повному обсязі сплатити вартість ремонту автомобіля «Mazda CX-7», держномер НОМЕР_1 , на СТО    та сплата ним позивачу 100 доларів США, з огляду на викладене та на думку суду другої інстанції, не є правовою підставою для задоволення як позовних так і апеляційних вимог.
Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір ( а.с. 135 ) в розмірі 1 057, 50 ( 704,80 : 100 х 150 ) грн.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю Агенство мандрування «Глобус» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про залишення позовних вимог без задоволення.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 057,50 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

 

 

Головуючий                                                                А.С. Сержанюк

 

Судді:                                                                          В.В. Гуль 

 

Р.В. Березовенко