ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5525/20 Справа № 210/36/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,
секретар судового засідання - Євтодій К.С.
сторони справи:
скаржник -  ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Солом`янського районного відділуу місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сакович Станіслав Юрійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Солом`янського районного відділуу місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Саковича Станіслава Юрійовичана ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року, постановлену суддею Сільченком В.Є., у м. Кривому Розі, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС м.Київ Сакович С. Ю. під час виконання судового рішення по справі №210/36/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої у дорожньо-транспортній пригоді.
У грудні 2019 року Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві перейменовано на Солом`янський районний відділу місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Просив суд визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві - Саковича Станіслава Юрійовича щодо не вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56325185 з виконання рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу по справі №210/36/16-ц. Зобов`язати державного виконавця вчинити певні дії. 
В обґрунтування скарги зазначив, що державним виконавцем Саковичем С.Ю. з моменту відкриття виконавчого провадження, а саме з 10.05.2018 року не стягнуто з боржника ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження жодної гривні на користь скаржника. Крім того, державний виконавець нехтує своїми обов`язками та належним чином не проводить виконавчі дії.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС м.Київ Сакович С. Ю. під час виконання судового рішення по справі №210/36/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої у дорожньо-транспортній пригоді, задоволена частково.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС м.Київ Саковича Станіслава Юрійовича щодо не вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56325185 з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу по справі №210/36/16-ц.
Зобов`язано старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві - Саковича Станіслава Юрійовича в рамках виконавчого провадження №56325185 з виконання рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу по справі №210/36/16-ц вчинити наступні виконавчі дії:перевірити майновий стан боржника з виходом за адресою його проживання; направити боржнику виклики державного виконавця рекомендованим листом з повідомлення про вручення або вручити ці виклики боржнику особисто;зобов`язати боржника заповнити декларацію про майновий стан; направити запити до банків України з метою виявлення грошових коштів боржника; направити повторний запит до центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з метою встановлення фактів перетину боржником ОСОБА_2 державного кордону України за весь період з якого відкрите виконавче провадження у Солом`янському ВДВС.
В іншій частині скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі старший державний виконавець Солом`янського районного відділуу місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сакович С.Ю., посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, ставить питання про її скасування.
При цьому, скаржник не погоджується із висновком суду, що державним виконавцем не наведено суду належного обґрунтування неможливості виконати у повному обсязі виконавчий лист від 20.11.2017 року, вважає таке твердження суду несправедливим та нелогічним, оскільки державним виконавцем суду були надані докази, які підтверджують достатність дій, вчинених виконавцем. Сакович С.Ю. зазначає, що державним виконавцем встановлено наступні обставини: нерухоме майно у власності боржника відсутнє, транспортні засоби, також відсутні у власності боржника, доходи у вигляді пенсії, заробітної плати за весь період примусового виконання рішення суду, відсутні у боржника, інформація з ДФС і банківських установ про відкриті боржником рахунки не надходила, тому з таких обставин неможливо задовольнити вимоги стягувача.
Скаржник вказує, що на час винесення оскаржуваної ухвали відсутнє рішення суду про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , у зв`язку із чим у державного виконавця відсутні законні підстави для здійснення перевірки майнового стану боржника за адресою його проживання. Сакович С.Ю. , посилаючись на п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№56325185 від 07.05.2018, вказує, що боржника вже було зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, постанова була надіслана заказною кореспонденцією на адресу боржника, тобто вказана дія виконана державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження. Також, скаржник вказує, що відповідно до т.62-1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобов`язаний у день відкриття або закриття рахунка повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця, тому, оскільки повідомлення про відкриття/закриття рахунків боржником з банківських установ на адресу Відділу не надходили, отже у боржника відсутні рахунки у банківських установах і необхідність направлення запитів, відсутня. 
Наголошує на тому, що державним виконавцем неодноразово направлялися запити до Державної фіскальної служби з метою виявлення відкритих боржником банківських рахунків. Посилаючись на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва №760/7522/19 від 14.03.2019, вказує, що боржника обмежено у праві виїзду за межі України і відомості стосовно боржника внесено до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України 19.11.2019, тому відсутня необхідність направлення запиту щодо перетину кордону боржником.
У відзиві на апеляційну скаргу старшого державного виконавця Саковича С.Ю., представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , просить відмовити скаржнику в задоволенні його апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника скаржника Щербаня В.С., який з викладених у відзиві на скаргу підстав, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та оскаржуване судове рішення залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах скарги, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.
 
Судом встановлено, що 20 листопада 2017 Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу ухвалено судове рішення за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_5 , стягнуто з відповідача ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  відшкодування матеріальної шкоди, завданої у ДТП - 231077,59 гривень, відшкодування моральної шкоди, - 10000,00 гривень, судові витрати, - 9565,48 гривень, а всього 250643,07 гривні. Рішення суду не було оскаржено - набрало законної сили 29.01.2018 року.
31 січня 2018 року судом видано виконавчий документ, який стягувач ОСОБА_1 надіслав на виконання за зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_2 - до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва.
З витребуваних матеріалів виконавчого провадження встановлено, що 07 травня 2018 року старшим державним виконавцем Солом`янського РВДВС м.Києва було відкрито виконавче провадження номер за №56325185 з примусового виконання виконавчого листа №210/36/16-ц від 31.01.2018 р., виданого Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 250643,07 грн (а.с.45).
Про відкриття виконавчого провадження державний виконавець Сакович С.Ю. повідомив боржника та стягувача шляхом направлення постанови (а.с.46).
Також, суд встановив, що боржник не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та лист із вкладенням повернувся на адресу Державної виконавчої служби (а.с. 48).
З копії виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Саковичем С.Ю. винесена постанова про арешт майна боржника від 14.05.2018 року, зроблені запити з приводу актуальної інформації про наявність у боржника нерухомого майна від 14.05.2018 року, винесена постанова про розшук майна боржника від 18.07.2018 року, направлено інформаційний запит щодо перетинання кордону боржником 26.06.2018 року, а також 13.03.2019 року скеровано подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.
В матеріалах виконавчого провадження, також містяться виклики боржника до державного виконавця від 10.10.2018 року, 23.07.2018 року та складені акти державного виконавця від 26.06.2018 року про неможливість зв`язатись з боржником за номером телефону, у зв`язку з тим, що за вказаним номером обслуговування відключено та 14.05.2018 року про відсутність боржника за місцем реєстрації. 
Крім того, державним виконавцем здійснено декілька запитів з приводу наявності рахунків за реєстраційним номером облікової картки платника податку боржника ОСОБА_2 , за результатами яких відомості відсутні (а.с.72-93).
З наданої копії матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Саковичем С.Ю. лише раз було відвідане місце реєстрації боржника ОСОБА_2 , а саме 14 травня 2018 року тобто через тиждень після відкриття провадження. В подальшому з метою встановлення місце знаходження боржника, державний виконавець жодного разу не відвідав його місце реєстрації. Не встановлені та не допитані сусіди. Вказане беззаперечно свідчить про нехтування та ухилення від виконання своїх обов`язків.
Крім того виклики та вимоги державного виконавця боржникові не вручені, у справі наявний лише один конверт, який підтверджує надсилання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , виходив з того, що державним виконавцем порушено права стягувача (скаржника), оскільки не виконано в повному обсязі виконання та не наведено суду належного обґрунтування неможливості виконати в повному обсязі виконавчий лист від 20.11.2017 року, або наявності причин, які унеможливлювали здійснення вказаних дій, а тому наявна неправомірна бездіяльність державного виконавця.
Відмовляючи скаржнику у задоволенні його вимоги щодо направлення ухвали Солом`янського районного суду міста Києва про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 до Адміністрації державної прикордонної служби України та направлення до суду подання про здійснення приводу боржника, суд виходив з того, що суд не може перебирати на себе повноваження державного виконавця, та державним виконавцем ці вимоги виконані, що підтверджено письмовими доказами.
Відмовляючи ОСОБА_1 у його вимозі щодо перевірки майнового стану боржника з виходом за адресою його проживання у присутності його адвоката та узгодження дати виходу з адвокатом, суд, посилаючись п.3 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виходив з того, що такі клопотання мають бути розглянуті державним виконавцем. Вимога стягувача щодо встановлення власника автомобіля з д.н. НОМЕР_1 , також може бути письмово заявлена державному виконавцю, який повинен прийняти рішення в межах своїх повноважень, тому вказана вимога задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновком суду першої інстанції та погоджується із доводами апеляційної скарги старшого державного виконавця Саковича С.Ю. щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного судового рішення, з огляду на наступне.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до норм ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За правиламим ч.1, п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в пункті 66 рішення у справі «Immobiliare Saffi проти Італії», заява №22774/93, зазначено, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.
Частинами другою, третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07.02.2016 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
Колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції, що старшим державним виконавцем Саковичем С.Ю. недоведена неможливість виконання у повному обсязі виконавчого листа №210/36/16-ц від 31.01.2018 р., виданого Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 250643,07 грн.
Так, з наданих скаржником копій матеріалів виконавчого провадження №56325185 вбачається, що 07.05.2018 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 250643,07 грн. і копія постанови в цей же день надіслана на адреси сторін виконавчого провадження зазначені у виконавчому листі. Також, матеріали виконавчого провадження містять копію поштового конверта в якому боржнику надсилалась копія постанови про відкриття виконавчого провадження, з відміткою поштового відділення про повернення 20.09.2018 поштового відправлення відправнику - за закінченням терміну зберігання (а.с.44-48).
Окрім того, виконавче провадження, також містить постанову старшого державного виконавця Саковича С.Ю. від 14.05.2018 про арешт майна боржника (а.с.49), відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника сформовані Саковичем С.Ю. у зв`язку з арештом майна боржника та які містять відомості про відсутність у ОСОБА_2 нерухомого майна (а.с.51-52), також, 18.07.2018 скаржником винесена постанова про оголошення в розшук майна боржника (а.с.56).
З викликів державного виконавця вбачається, що боржник викликався на 08.08.2018 та 24.10.2018 (а.с.68-68), з акту державного виконавця від 26.06.2018 (а.с.70) вбачається, що з метою встановлення належності вказаних стягувачем номерів мобільного зв`язку, як таких, що належать боржникові, державним виконавцем були здійсненні телефонні дзвінки за № НОМЕР_2 та встановлена відсутність обслуговування цього номеру, за № НОМЕР_3 відповіла особа « ОСОБА_1 », який не має відношення до ОСОБА_2 , актом від 14.05.2018 (а.с.71) встановлено, що при виході державного виконавця Саковича С.Ю. за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану боржника, виконавцю двері ніхто не відчинив.
Дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, колегія суддів погоджується із доводами скаржника про те, що матеріали цього провадження підтверджують достатність дій, вчинених старшим державним виконавцем по виконанню виконавчого листа, оскільки ці докази підтверджують по шагові дії виконані державним виконавцем та встановлені ним обставини, а саме: нерухоме майно у власності боржника відсутнє, транспортні засоби, також відсутні, доходи у вигляді пенсії, заробітної плати за весь період примусового виконання рішення суду, відсутні у боржника, інформація з ДФС і банківських установ про відкриті боржником рахунки не надходила, тому твердження державного виконавця про неможливість за таких обставин задовольнити вимоги стягувача, є слушними.
Крім того, в матеріалах виконавчого провадження наявне подання держаної виконавчої служби (державний виконавець Сакович С.Ю.) до Соломянського районного суду м.Києва від 13.03.2019 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України (а.с.60), та рішення цього суду від 14.03.2019 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом №210/36/16-ц від 31.01.2018 р., виданим Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 250643,07 грн., виконання, якого покладено на Адміністрацію державної прикордонної служби України (а.с.63-65) і відомості стосовно боржника внесено до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України 19.11.2019 (а.с.131).
Матеріали виконавчого провадження, також містять запити до Державної фіскальної служби з метою виявлення відкритих боржником банківських рахунків (від:11.05.2018,, 20.07.2018, 29.08.2018, 26.02.2019, 25.03.2019, 27.09.2019) та відповіді на них (а.с.72-77,78-79), багаторазові запити до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії, та відповіді стосовно боржника ОСОБА_2 (інформація не знайдена) (а.с.80-97).
Сторона виконавчого провадження, звертаючись до суду зі скаргою, зобов`язана обґрунтувати порушення її прав та свобод із посиланням на конкретні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (інших посадових осіб) та вказати у чому саме полягає таке порушення.
Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 скаржиться на, бездіяльність державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС м.Київ Саковича С. Ю. під час виконання судового рішення по справі №210/36/16-ц та не вчинення ним виконавчих дій з виконання судового рішення, вказуючи на те, що з 10.05.2018 з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача не стягнуто жодної гривні, оскільки державний виконавець нехтує своїми обов`язками та належним чином не проводить виконавчі дії.
Такі доводи скаржника, колегія суддів вважає безпідставними, так як вони спростовуються матеріалами виконавчого провадження №56325185, яке не закрито по теперішній час та підтверджують, що державним виконавцем вживаються, передбачені законодавством заходи примусового виконання рішення, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог скарги про визнання дій державного виконавця у межах виконавчого провадження незаконними, оскільки заявником не доведено порушення його прав та свобод внаслідок рішень, дій або бездіяльності державного виконавця Саковича С.Ю. під час виконання останнім судового рішення.
Отже, на підставі викладеного, колегія суддів вважає, що з урахуванням положень п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, апеляційна скарга старшого державного виконавця Саковича С.Ю. підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Солом`янського районного відділуу місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Саковича Станіслава Юрійовича задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги у повному обсязі.
Відмовити  ОСОБА_1 в задоволенні його скарги на бездіяльність старшого державного виконавця Солом`янського районного відділуу місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Саковича Станіслава Юрійовича під час виконання судового рішення по справі №210/36/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої у дорожньо-транспортній пригоді, в повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19 серпня 2020 року.

Головуючий
Судді: