У Х В А Л А
 
26 червня 2020 року
м. Київ
 
Справа 753/14404/17-ц
Провадження № 14-94цс20
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Лященко Н. П., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., ОСОБА_1 , Гудими Д. А., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Ситнік О. М., ОСОБА_8 , Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за заявою ОСОБА_9 , заінтересована особа – Міністерство оборони України, про встановлення факту отримання тілесних ушкоджень у 1982 році за певних обставин, 
за касаційною скаргою ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року (у складі судді Вовка Є. І.) та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року (у складі колегії суддів Мараєвої Н. Є., ОСОБА_10 , Заришняк Г. М.),

ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2017 року ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою про встановлення факту отримання тілесних ушкоджень у 1982 році за певних обставин.
ОСОБА_9 зазначав, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 йому передбачена грошова допомога як інваліду війни ІІ групи. У грудні 2015 року він подав до військового комісаріату необхідні документи для отримання такої грошової допомоги. За розглядом його документів, відповідно до протоколу № 36, затвердженого Міністром оборони України 20 травня 2016 року, комісія дійшла висновку про необхідність повернення документів на доопрацювання, оскільки відсутня довідка про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), яка передбачена пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. Зазначену комісією довідку можна отримати лише за місцем лікування після отримання поранення чи з військової частини, у якій він проходив службу, але військової частини в/ч п/п НОМЕР_1 та медсанбату в/ч п/п НОМЕР_2 вже не існує, оскільки після виведення військ з Демократичної республіка Афганістан, всі військові частини реорганізовані чи розформовані. Письмовий запит до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації результатів не дав, оскільки відповідно до листа від 19 жовтня 2016 року № ОГ/102241 з Федерального державного казенного закладу «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» та листа від 21 листопада 2016 року № 6/3/0-469 із Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (Філії військовомедичних документів) м. Санкт-Петербург надійшли відповіді про відсутність чи часткову відсутність архівних матеріалів військової частини п/п НОМЕР_2 та військової частини п/п НОМЕР_1 та відомостей в архівах про нього не значиться. Відомостей про його поранення у Міністерстві оборони України також немає. Така ситуація унеможливила отримати довідку, яка підтверджує факт його осколкового поранення 06 червня 1982 року в голову, праве плече та кисть правої руки, контузії головного мозку в результаті вибуху гранати при виконанні бойової задачі під час проходження служби у складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги у Демократичній республіці Афганістан. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_9 просив встановити факт його осколкового поранення 06 червня 1982 року в голову, праве плече та кисть правої руки, контузії головного мозку в результаті вибуху гранати при виконанні бойового завдання під час проходження служби у військовій частині п/п НОМЕР_1 у складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги у Демократичній Республіці Афганістан. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.
Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право із суб`єктом владних повноважень, а тому справа підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції.
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що підставою позову є право заявника на компенсацію, яка виплачується державою (Міністерство оборони України) у зв`язку із отриманням інвалідності при проходженні (чи після) служби у Збройних Силах. Тобто вбачається адміністративний спір, стороною якого є суб`єкт владних повноважень.
У червні 2018 року ОСОБА_9 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
Вказує на те, що подані ОСОБА_11 документи розглянуті Міністерством оборони України та повернуті на доопрацювання, у зв`язку з відсутністю повного переліку необхідних документів, а саме за відсутності довідки про причину та обставини поранення, про що і зазначено у Витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 20 травня 2016 року № 36. Витяг із протоколу не містить висновків комісії про відмову в праві ОСОБА_12 на отримання одноразової грошової допомоги. Таким чином, між заявником та суб`єктом владних повноважень – Міністерством оборони України не виникло спору про право заявника на отримання одноразової грошової допомоги, а лише зобов`язання виконати вимоги, визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 для отримання одноразової грошової допомоги, а отже, справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, а ухвалою від 21 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 рокусправу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 403 ЦПК України, якою було встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції. 
Ухвалу суду касаційної інстанції мотивовано тим, що касаційна скарга містить доводи про порушення судами правил предметної та суб`єктної юрисдикції. При цьому Велика Палата Верховного Суду не викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції у справах окремого провадження щодо встановлення факту поранення, контузії при виконанні бойового завдання під час проходження служби.
Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2020 року, Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для прийняття справи до свого розгляду з огляду на таке.
Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, зокрема, якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі 161/853/19 вже висловлено правову позицію щодо юрисдикції спорів у подібних правовідносинах, зокрема в пункті 23 зазначено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.
Ураховуючи наведене Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини шостої статті 404 ЦПК України.
Керуючись статтею 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Повернути справу за заявою ОСОБА_9 , заінтересована особа – Міністерство оборони України, про встановлення факту отримання тілесних ушкоджень у 1982 році за певних обставин, на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                      	 	 	Н. П. Лященко  	
  Судді:	   	  Н. О. Антонюк     Т. О. Анцупова     С. В. Бакуліна     В. В. Британчук     Ю. Л. Власов     М. І. Гриців     Д. А. Гудима     В. І. Данішевська     Ж. М. Єленіна	   	  О. С. Золотніков     О. Р. Кібенко     В. С. Князєв     О. Б. Прокопенко     О. М. Ситнік     О. С. Ткачук     В. Ю. Уркевич     О. Г. Яновська