ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2020 року           справа №360/792/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Т.Г. Арабей, І.В. Геращенка,  розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Воронова Романа Сергійовича  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 р. (у повному обсязі складено 31 березня 2020 року у м. Сєвєродонецьк) у справі  № 360/792/20 (головуючий І інстанції суддя А.Г. Секірська)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Луганській області    про визнання протиправною та скасування вимоги,                                                  
                                   
                                          ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 24.02.2020 звернувся до суду з позовною заявою  до Головного управління ДПС у Луганській області  (далі - відповідач), в якому  просив визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу № Ф-1832-52 від 17.02.2020 року у розмірі 39 094, 82 грн.; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-2).   
Рішенням  Луганського  окружного  адміністративного  суду  від 31 березня 2020 року у справі  №  360/792/20   у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 32-35).
Не погодившись з рішення суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги  у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. З огляду на положення частини 1 ст. 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від лютого 1999 року у справі № 1-7/99, беручи до уваги той факт, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на момент його прийняття було встановлено звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обов`язків, за певних умов безпосередньо з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, а також що пункт 9-4 розділу  VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в період дії давав законодавчі підстави для звільнення від сплати єдиного внеску для його платників, які перебували на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а Закон № 440 від 14.01.2020 року, яким це положення було скасовано з 13.02.2020 року, також не має зворотної сили у часі, то вважає, що судом було невірно застосовано норми матеріального права при вирішення питання щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Крім того, зазначає, що згідно вимоги від 17.02.2020 року наявна у позивача заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2020 року.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно ст. п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця Сєверодонецькою міською радою 27.07.2004, за № 2 383 000 0000 000055, з 29.07.2004 перебуває на обліку в ДПІ в м. Сєвєродонецьку Луганської області як платник єдиного внеску за № 555, 21.02.2020 внесено запис про державну реєстрацію припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.03.2020 № 1006510978 (а.с. 30-31).
За даними інтегрованої картки позивача та розрахунку боргу з єдиного внеску за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31.01.2020 обліковувалась недоїмка у сумі 39094,82 грн., яка складається з 9801,38 грн. – сальдо яке було передано з ПФУ (сума боргу до початку проведення АТО), 8448,00 грн. – нарахування внеску за 2017 рік, 2457,18 грн. – нарахування внеску за І квартал 2018 року, 2457,18 грн. – нарахування внеску за ІІ квартал 2018 року, 2457,18 грн. – нарахування внеску за ІІІ квартал 2018 року, 2457,18 грн. – нарахування внеску за ІV квартал 2018 року, 2754,18 грн. -  нарахування внеску за І квартал 2019 року, 2754,18 грн. – нарахування внеску за II квартал 2019 року, 2754,18 грн. - нарахування внеску за III квартал 2019 року та 2754,18 грн. нарахування внеску за IV квартал 2019 року (а.с. 21-22).
ГУ ДПС у Луганській області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.02.2020 № Ф-1832-52, в якій зазначено, що станом на 31.01.2020 сума боргу позивача становить 39094,82 грн., у тому числі недоїмка 39094,82 грн. (а.с. 8).
Вказана вимога була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1 , та отримана 20.02.2020.
Проблемою  цього  спору   є  питання  правомірності  прийняття  податковим органом   вимоги  про сплату боргу № Ф-1832-52 від 17.02.2020 року у розмірі 39 094, 82 грн.   
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
За унормуванням абз. 1 п. 1 ст.  4 Закону  України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464),  платниками  єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту). 
Статтею  6  Закону № 2464  передбачено, що платник  єдиного  внеску зобов`язаний: зокрема, своєчасно  та  в  повному обсязі нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  єдиний внесок (п. 1 ч. 2);  подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п. 4 ч. 2).
У  ст. 25 Закону  № 2464 зазначено, що  орган  доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені  центральним  органом  виконавчої влади, що забезпечує формування  та  реалізує  державну  податкову  і  митну  політику, надсилає  платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її  сплату  (абз. 1 ч. 4).
Платник   єдиного   внеску   зобов`язаний   протягом   десяти  календарних  днів  з  дня  надходження  вимоги  про  сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абз. 3 ч. 4).
У разі  незгоди  з   розрахунком   суми   недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному  або судовому порядку (абз. 4 ч.4).
02.09.2014 року Верховною Радою України  прийнято закон  “Про тимчасові заходи  на  період  проведення  антитерористичної  операції”, який  набув чинності 15.09.2014 року (далі - Закон № 1669).
Підпунктом   8  пункту 4 ст. 11   Закону № 1669 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення"   Закону №  2464  було доповнено  пунктом  9-3  наступного змісту:
“Платники  єдиного  внеску,  визначені  статтею 4 Закону України  "Про  збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне  соціальне  страхування", які перебувають на обліку  в  органах  доходів  і  зборів,  розташованих на території  населених  пунктів,  визначених  переліком,  зазначеним у статті 2 Закону   України   "Про  тимчасові  заходи  на  період  проведення антитерористичної   операції",   де  проводилася  антитерористична   операція,   розпочата   відповідно   до   Указу  Президента  України  "Про  рішення  Ради  національної  безпеки  і оборони  України  від  13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо  подолання  терористичної  загрози  і збереження територіальної цілісності   України"   від   14   квітня  2014  року  №  405/2014,  звільняються  від  виконання  своїх  обов`язків, визначених  частиною  другою  статті 6 Закону України "Про збір та облік  єдиного  внеску  на  загальнообов`язкове державне соціальне страхування",  на  період  з  14  квітня  2014  року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою  для  такого  звільнення  є  заява платника єдиного внеску,  яка  подається  ним до органу доходів і зборів за основним місцем   обліку  або  за  місцем  його  тимчасового  проживання  у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних  за  днем  закінчення  антитерористичної  операції.
Відповідальність,  штрафні  та фінансові санкції, передбачені цим  Законом  за  невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період  з  14  квітня  2014  року  до закінчення  антитерористичної  операції,  до  платників  єдиного  внеску, зазначених  у  цьому  пункті, не  застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання  терористичної   загрози   і збереження територіальної цілісності України" від 14  квітня  2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу”.
Унормування  вищенаведеної  статті  згідно до Закону  України “Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного  внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення  навантаження  на  фонд  оплати  праці” відбулося  зі зміною  нумерації  п. 9-3 на п. 9-4.
Наведена  норма   проіснувала  в  Законі № 1669  з  15 вересня 2014 року до 1 січня 2016 року внаслідок  її  виключення  згідно  із  Законом  України  від  24 грудня 2015 року  № 911-8,  але в  повній  мірі  вона  зберегалась   в   Законі  № 2464.
Платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати встановлені частиною 2 статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” обов`язки щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.
Пунктом  5 ст. 11 Закону № 1669  передбачено  обов`язок  Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.
На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
За додатком  до  розпорядження  Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р до цих населених пунктів належить м. Сєвєродонецьк.
В подальшому  розпорядженням  Кабінету Міністрів  України від 05.11.2014 року № 1079-р  зупинено  дію  розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".
Кабінет  Міністрів   України   2  грудня 2015  року  розпорядженням  № 1275-р  затвердив  перелік  населених  пунктів,  на території  яких  здійснювалася  антитерористична  операція  (далі -  Перелік),  і  пунктом 3  вказаного розпорядження  визнав  такими,  що  втратили  чинність, розпорядження  КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р  та   від 05.11.2014 року № 1079-р.
У додатку до  розпорядження  Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р  до зазначених населених пунктів належить м. Сєвєродонецьк.
За положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою для звільнення від відповідальності за невиконання вимог щодо вчасності нарахування та сплати єдиного внеску є встановлення факту знаходження платника податку на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення АТО.
З 13 лютого 2020 року пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 виключено на підставі Закону України від 14 січня 2020 року № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи».
Отже, пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 був діючим по 12 лютого 2020 року включно.
Таким чином, з аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства слідує, що до 13 лютого 2020 року для звільнення платників єдиного внеску від виконання обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції згідно з положеннями пункту 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 достатньо було лише факту перебування відповідного платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
До 13 лютого 2020 року факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, був підставою для звільнення платників єдиного внеску як від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, так і від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його вчасної сплати. При цьому, вказані норми не скасовували обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавали можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі, що було підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464.
Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року,   який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.  
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.
Даний правовий висновок зроблено в рішенні від 30.03.2018 Верховного Суду у зразковій справі № 812/292/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у цій справі.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач з 14 квітня 2014 року по 12 лютого 2020 року включно внаслідок проведення антитерористичної операції був звільнений від обов`язків платника єдиного внеску у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі їх виконувати, проте, оскільки пункт 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 був діючим по 12 лютого 2020 року включно, на час формування спірної вимоги ( 17.02.2020 ) відсутні будь-які підстави щодо звільнення позивача від сплати єдиного внеску, крім можливості визнання її безнадійною та списання в порядку, визначеному Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу, що, в свою чергу, не є предметом спору у цій справі.
Су апеляційної інстанції зазначає, що згідно ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 
Платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати встановлені частиною 2 статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” обов`язки щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.
Водночас, Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” не скасовував обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надавав можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.
Разом з тим, на час формування спірної вимоги про сплату боргу норма, яка тимчасово звільняла від виконання обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, втратила чинність.
Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Тобто, дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином  позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем  доведено, що, приймаючи спірну вимогу, він діяв правомірно. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції  правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги  та  скасування  рішення  суду  не  вбачається.
Керуючись ст. ст.  308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
    
                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   представника позивача адвоката Воронова Романа Сергійовича  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 р.   -  залишити без задоволення.
Рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 р.   у справі  № 360/792/20   -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст  складений 8 липня 2020 року.

Головуючий   суддя                                                                         Г.М. Міронова 
                                                                
Судді                                                                                                 Т.Г. Арабей 
                                                                                                       
                                                                                                         І.В. Геращенко