ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5629/20 Справа № 176/112/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Крамар О. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" про припинення дій, що порушують права та зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                В С Т А Н О В И Л А:
20 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до КП "Жовтоводськтепломережа". Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Він демонтував 2 радіатори опалення квартири та на їх місце встановив труби. Труби це також радіатор. На його думку він замінив великі радіатори на малі. Всі труби та стіни в квартирі він покрив теплоізоляційним матеріалом. Судовими рішеннями його не зобов`язано користуватися послугами КП «Жовтоводськтепломережа», а тому вважає, що має право звернутися до суду з даним позовом. 01.03.2013 року він проінформував відповідача про те, що не бажає користуватися послугами їхнього підприємства, а також повідомив підприємство, що демонтував радіатори опалення. Оскільки квартира через теплоізоляцію не отримує тепло, відповідач не повинен нараховувати йому плату за опалення. Майже 7 років відповідач надсилає його на адресу повідомлення про оплату послуг з опалення. Однак він не користується його послугами. Просив зобов`язати КП "Жовтоводськтепломережа" припинити дії, які порушують його права та зобов`язати КП "Жовтоводськтепломережа" припинити проводити нарахування за послуги та надсилати на його адресу платіжні повідомлення, а також зобов`язати КП "Жовтоводськтепломережа" анулювати нараховані за послугу кошти за період з березня 2017 року по сьогоднішній день.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП "Жовтоводськтепломережа" про припинення дій, що порушують права та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено в повному обсязі (а.с.54-57).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити (а.с.67-68).
Від КП “Жовтоводськтепломережі” в порядку ст. 360 ЦПК України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником житлової квартири АДРЕСА_2 (а.с. 13).
Квартира знаходиться в багатоквартирному будинку. Позивач самовільно демонтував прилади опалення від системи централізованого опалення в зазначеній квартирі. Ці обставини підтверджуються судовим рішенням від 07.10.2016 року, яке набрало законної сили за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 року.
Крім того, ці обставини підтверджується та узгоджуються з письмовою заявою позивача про відсутність демонтованих ним радіаторів від 01.07.2013 року, комісійним актом обстеження від 01.08.2013 року про відсутність радіаторів, поясненнями позивача в судовому засіданні (а.с.3,4,6).
Не погоджуючись з нарахуванням позивачу плати за опалення, яким він не користується та надіслання йому відповідних повідомлень про здійснення оплати, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов`язання припинити нарахування йому плати за послуги опалення та анулювання нарахованих коштів.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані комунальні послуги, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту. Все, що зазначав позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення суми заборгованості. Однак, таких зустрічних вимог до позивача у даній справі не заявлено. Суд виходив з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за надані послуги з теплопостачання підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Таким чином, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом, у визначених законом випадках.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Таким чином, при розгляді справи суд повинен з`ясувати, чи було порушення цивільного права позивача або встановити факт оспорювання такого права з боку інших осіб та чи може бути поновлене порушене право або припинені дії, які порушують таке право, у спосіб, обраним особою.
Як слідує із позовної заяви, то обґрунтовуючи обставиною предмету спору, наслідком якої позивач як власник житла та одночасно споживач в ньому комунальних послуг вважає порушеним своє право, являється проведення відповідачем КП "Жовтоводськтепломережа" як постачальником комунальних послуг розрахунків спожитої теплової енергії.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла до 01.05.2019 р.) наведені терміни, які вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.
Відповідно до п. 2 ч. З ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.
Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги встановлено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців, а саме: У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта - претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт - претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово- комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.
Водночас, п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено права споживача, зокрема, споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг. їх вартість, загальну вартість щомісячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг. їх споживчі властивості тощо.
Аналогічні наведеним вище, права та обов`язки, покладені на Відповідача та Позивача викладені і у новій редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому, стаття 24 вказаного Закону встановлює обов`язок споживача на своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства випливає та обставина, що на Відповідача покладено обов`язок, від якого він не може відмовитись за тих чи інших обставин, а саме в частині надання необхідної інформацію споживачу про перелік житлово- комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. В свою чергу, споживач (Позивач) має право на отримання необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово- комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Від такого права споживач має право відмовитись шляхом неотримання вказаної вище інформації у вигляді рахунку.
У пункті 30 Постанови № 630 визначені обов`язки споживача, а саме: споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.
У разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття (п. 33 Постанови № 630).
Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт- претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Акт- претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів- претензій згідно з додатком Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті- претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії (пункти 35, 36, 37, 39 Постанови № 630).
У матеріалах цивільної справи не міститься звернень, скарг, претензій, Актів Позивача до Відповідача, щодо неналежно наданої або ненаданої послуги, зниження якості послуги з централізованого опалення, які надає Відповідач Позивачу у квартиру АДРЕСА_1 .
Таким чином, заявлені ОСОБА_1 у позові до Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» вимоги щодо припинення дій з нарахування платежів з опалення є безпідставні, оскільки нарахування щомісячних платежів за особовим рахунком є не тільки правом, а й згідно нормативних приписів обов`язком підприємства як виконавця послуг з централізованого теплопостачання, який витікає з виконання останнім покладених на нього функціональних обов`язків.
Із зазначених позивачем предмета та підстав позову слідує, що спір виник з приводу нарахування суми за комунальні послуги з теплопостачання, оскільки він посилався на те, фактично не користується централізованим опаленням та послуги відповідача з обслуговування систем централізованого опалення не отримує, тому вважає йому має бути скасовано нарахування плати за опалення.
Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані комунальні послуги, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначав позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення суми заборгованості. Однак, таких вимог до позивача у даній справі не заявлено.
А тому вимоги позивача є безпідставними, оскільки не виникають із спірних правовідносин і не утворюють предмету спору, за захистом права звернувся у не передбачений законом спосіб, а тому задоволенню не підлягають.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
Доводи скарги позивача фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
       керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2020 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 08 липня 2020 року.

       Судді: