ПОСТАНОВА
Іменем України
16 вересня 2020 року 
Київ
справа №826/15152/17
адміністративне провадження №К/9901/55128/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Шевцової Н.В.,
суддів: Смоковича  М.  І., Радишевської  О.  Р.
за участю  
секретаря судового засідання Івашка О. Л.
учасників справи:
представника позивача Єфремова І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №  826/15152/17
за  позовом Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"  
до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,  
за участю третіх осіб: Національного банку України, Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України",  
про визнання протиправним та скасування вимоги
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень")
на рішення  Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018  року, ухвалене в складі судді Аверкової В.  В.,
та постанову  Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018  року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Шурка О.  І., суддів Василенка Я.  М., Степанюка А.Г.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» (далі - позивач, Банк, правонаступник - акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач, виконавча служба, правонаступник - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Дніпро), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національного банку України (далі - третя особа-1, НБУ), в якому просило суд:  
1.      визнати протиправною та скасувати вимогу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15 листопада 2017 року № 24020-3-03/4.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Публічне акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» не є стороною виконавчого провадження, при цьому   в порушення положень Закону України «Про виконавче провадження»   та Закону України «Про банки і банківську діяльність» виконавчою службою винесено Вимогу про усунення порушень законодавства про виконавче провадження від 15  листопада 2017 року № 24020-3-03/4. При винесенні вимоги про повернення виконавчій службі коштів за рахунок власних коштів Банку відносини, які виникають при здійсненні переказу коштів, можуть утворюватися між учасниками, користувачами платіжних систем, а правовідносини між ними регулюються на підставі договорів, укладених між ним. При цьому, обов`язок з повернення суми переказу за рахунок власних коштів виникає у банка виключно у випадку, коли рух певної суми коштів здійснюється з вини банку або іншого суб`єкта переказу та відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача цієї суми у готівковій формі.
3.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що в процесі примусового виконання зведеного виконавчого провадження не було порушено прав позивача, оскільки державний виконавець діяв у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.
4.          Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2018  року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - третя особа-2).
5.          Представники третіх осіб у судове засідання до суду першої інстанції не з`явились, відзивів на адміністративний позов або пояснень не подали.
ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи
6.          На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відділ) знаходиться зведене виконавче провадження №  39951778, боржником за яким виступає Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", яке 23 вересня 2011 року об`єднано у зведене виконавче провадження щодо стягнення з Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь юридичних, фізичних осіб та держави заборгованість на загальну суму 41  694  695,03 грн.
7.          Вимоги виконавчих документів, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № 39951778, в строк для самостійного виконання боржником виконані не були.
8.           11 серпня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах (далі - постанова про арешт), якою накладено арешт на кошти та інші цінності боржника - Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та його відокремлених підрозділів, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах, у тому числі відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Банк інвестицій та заощаджень» у межах суми стягнення за зведеним ВП № 39951778 в розмірі 13  276  874,12 грн.
9.          Копія постанови про арешт була направлена для виконання до банківських установ, в тому числі Публічному акціонерному товариству «Банк інвестицій та заощаджень» разом із супровідним листом-вимогою від 11 серпня 2016 року №14410-3-03.4, якою банк було зобов`язано в триденний строк з моменту отримання постанови про арешт повідомити відділ про прийняття її до виконання та про залишок грошових коштів на рахунках на момент їх арешту, а також про арешти, які були накладені на кошти боржника до отримання постанови від 11  серпня 2016 року.
10.          Також банку було роз`яснено, що згідно зі статтею   52 Закону України «Про виконавче провадження» арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Звернено увагу, що відповідно до статті 6 Закону України про «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі відкриття рахунка клієнтом, щодо якого існує публічне обтяження рухомого майна, накладене державним виконавцем, банк зупиняє видаткові операції з такого рахунка на суму обтяження та повідомляє державному виконавцеві про відкриття рахунка.
11.          Відповідачем офіційно повідомлено банк, що стосовно боржника Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та його відокремлених підрозділів існує публічне обтяження рухомого майна, грошових коштів та інших цінностей, накладене державним виконавцем в державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 15930988 від 11 серпня 2016  року.
12.           15 серпня 2016 року ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» було отримано постанову про арешт коштів боржника від 11 серпня 2016 року разом із супровідним листом-вимогою від 11 серпня 2016 року № 14410-3-03.4.
13.          У відповідь на постанову про арешт коштів боржника від 11 серпня 2016  року, позивачем було повідомлено відповідачу листом № 08-0/08-1608 від 17 серпня 2016 року про те, що Дочірнє підприємство "Запорізький облавтодор" ВАТ "Автомобільні дороги України" не є клієнтом позивача.
14.          Дочірнім підприємством «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», код ЄДРПОУ 32025623 було відкрито 06 липня 2017 року новий рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», МФО 380281.
15.          Згідно з випискою про рух коштів за рахунком № НОМЕР_1 в період з 06  липня 2017 року (дата відкриття боржником рахунку) по 24 липня 2017 року, під час дії постанови про арешт від 11 серпня 2016 року мали місце дії з коштами боржника.
16.          Ураховуючи невиконання виконавчих документів, з метою усунення порушень законодавства про виконавче провадження, керуючись статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність»  державним виконавцем було направлено Голові правління Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» вимогу державного виконавця відділу від 15 листопада 2017 року № 24020-3-03/4, якою було зобов`язано Голову правління Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» вчинити такі дії:
- негайно з моменту отримання цієї вимоги усунути порушення законодавства про виконавче провадження, допущені Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень»,  шляхом перерахування  відділу за рахунок власних коштів ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» сум помилкових переказів коштів, що обліковувались за Дочірнім підприємством «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», код ЄДРПОУ 32025623 на рахунку №  НОМЕР_1 за період з 06.07.2017 по 24.07.2017 за такими реквізитами: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області, депозитний рахунок № 37314036000261, Державна казначейська служба України, м. Київ, код ЄДРПОУ 02891463, МФО 820172,  або шляхом повернення  на рахунок Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (код ЄДРПОУ 32025623) № НОМЕР_1 , код валюти 980, який було відкрито в Публічному акціонерному товаристві «Банк інвестицій та заощаджень» (МФО 380281), за рахунок власних коштів ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» суму вищезазначених помилкових переказів, тобто на рахунок з якого вищевказані помилкові перекази були зроблені.
- негайно з моменту отримання вимоги довести до відома та забезпечити виконання підлеглими, філіями, відділеннями, представництвами та іншими відокремленими підрозділами цієї вимоги.
- особисто з`явитись 24 листопада 2017 року о 11:00 годині Голові правління Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» або особі, яка виконує його обов`язки, до відділу за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. №  6, 3 поверх, кабінет 2, з метою надання: доказів виконання цієї вимоги;    пояснень, відповідей на питання, у тому числі, стосовно причин руху коштів боржника на рахунках в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», необхідних для вирішення питання про притягнення винних осіб до відповідальності за порушення законодавства про виконавче провадження та складання протоколу про скоєння адміністративного правопорушення.
ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
17.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2018 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
18.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що арешт на кошти накладає державний виконавець своєю постановою, а банківська установа лише приймає до виконання документ про арешт коштів та здійснює зупинення    видаткових операцій за    рахунок боржника. При    цьому, жодний із вищевказаних нормативно-правових актів не надає права банківській установі відмовити у арешті коштів та повернути документ про арешт коштів без виконання. Якщо постанова про арешт коштів боржника не оскаржена у встановленому законом порядку, вона є дійсною та підлягає безумовному виконанню, а тому посадові особи банку мають діяти у межах наданих їх повноважень та  Закону України "Про банки та банківську діяльність" від 7 грудня 2000 року N 2121-III.
19.          Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що норми вказаного закону пов`язують необхідність зупинення видаткових операцій на новому рахунку боржника не з наявністю у банку арештованих коштів клієнта, а з наявністю будь-якого публічного обтяження рухомого майна боржника.
20.          За висновками судів попередніх інстанцій, операції з коштами, які обліковувалися на рахунку № НОМЕР_1 в період з 06 липня 2017 року по 24  липня 2017 року, були заборонені статтею 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», статтями 48, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності 05 жовтня 2016 року та іншими нормативними актами, адже в разі накладення арешту здійснюється зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб. Тому всі отримувачі вищезгаданих коштів є неналежними.
IV.   Касаційне оскарження
21.          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 04 липня 2018 року.
22.          На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій не з`ясовано чи у спосіб, установлений законом, діяв відповідач.
23.          За доводами позивача вимога державного виконавця є законною, якщо вона складена на виконання своїх повноважень, при цьому позивач наголошує на тому, що у державного виконавця відсутні повноваження складати вимогу про повернення коштів, тим більше яка не є її отримувачем. Позивач у касаційній скарзі зазначає, що відповідач не може обґрунтовувати свою вимогу про повернення власних коштів Банку положеннями Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки він не був отримувачем таких коштів.
24.          Окрема група аргументів касаційної скарги стосується того, що арешт не може поширюватися на рахунки осіб, які не є клієнтами банків, а вперше відкривають свій рахунок в банку.
25.          Касаційна скарга містить клопотання про розгляд справи за участі позивача.
26.           09 липня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №  826/15152/17.
27.          Відповідачем   до Верховного Суду подано відзив на касаційну скаргу, в якому представник спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.  
28.          Відповідач наголошує на тому, що ще 11 серпня 2016 року було винесено постанову про арешт коштів та інших цінностей боржника, при цьому, на думку представника відповідача, положення статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній до 05 жовтня 2017 року) не забороняють накладати арешт на рахунки, які будуть відкриті пізніше.
29.           19 липня 2018 року справа №  826/15152/17 надійшла до Верховного Суду.
30.           07 травня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду №  752/0/78 - 20 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Бевзенка  В.  М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг.
31.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 07 травня 2020 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н.  В., суддів Радишевську  О.  Р., Смоковича  М.  І.
32.           15 вересня 2020 року у Верховному Суді зареєстровано додаткові пояснення
позивача у справі, у яких представник Банку зазначає, що банк обліковує за позабалансовим рахунком документ про арешт коштів у разі, коли рахунок у банку вже відкривався. У разі, коли рахунок у банку не відкривався, у банка немає правових підстав обліковувати документи про арешт коштів юридичної особи, яка ще не стала клієнтом банку. Клієнт - це особа, яка має рахунок у банку або користується його послугами.
33.           15 вересня 2020 року у Верховному Суді зареєстровано клопотання представника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.  Дніпро), яке є правонаступником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про розгляд справи без участі Управління.
34.           15 вересня 2020 року у Верховному Суді зареєстровано клопотання представника Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про розгляд справи без участі представника цієї третьої особи.
V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
35.          Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
36.          За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
37.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
38.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
39.          Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) на момент виникнення спірних правовідносин був урегульований Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).
40.          Згідно із частиною першою статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
41.          Відповідно до частини першої статті 2 Закону №606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
42.          Статтею 5 Закону №606-XIV передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.
43.          Обсяг прав і обов`язків державного виконавця визначено у статті 11 Закону №606-XIV, частиною другої якої передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, установленому виконавчим документом і цим Законом.
44.          Відповідно до частини третьої статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.
45.          Частиною другою статті 52 Закону №606-XIV передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.
46.          Відповідно до частини четвертої статті 52 Закону №606-XIV на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.
47.          Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) визначено окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
48.          Під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.(пункт 6 розділу І Інструкції №  512/5).
49.          Вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. (пункт 9 розділу  І Інструкції № 512/5).
50.          Частиною другою статті 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року №1255-IV (далі - Закон №1255-IV) передбачено, що публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.
51.          Відповідно до статті 11 Закону №1255-IV обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, установленому цим Законом.
52.          Положеннями частини другої статті 12 Закону №1255-IV передбачено, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
53.          Правові засади діяльності банків визначено в Законі України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року №2121-III (далі - Закон № 2121-III).
54.          Згідно з частинами першою та другою статті 59 Закону № 2121-III арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.
55.          Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.
56.          Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, підстави відповідальності суб`єктів переказу встановлено в Законі України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-III (далі - Закон №2346-III).
57.          Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону №2346-III суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем.
58.          У розумінні статті 1 Закону №2346-III отримувач - це особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.
59.          Неналежний отримувач - це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
60.          Переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.
61.          Помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.
62.          Неналежний переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.
63.          Відповідно до частини 6.4 статті 6 Закону №2346-III у разі відкриття рахунка клієнтом, щодо якого існує публічне обтяження рухомого майна, накладене державним виконавцем, банк зупиняє видаткові операції з такого рахунка на суму обтяження та повідомляє державному виконавцеві про відкриття рахунка. Повідомлення про відкриття рахунка вручається державному виконавцеві власником рахунка, який зобов`язаний подати до банку документи, що підтверджують отримання державним виконавцем повідомлення.
64.          Відповідно до підпункту 32.3.1 пункту 32.3 статті 32 Закону №2346-III у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов`язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. Інакше отримувач має право у встановленому законом порядку вимагати від банку-порушника ініціювання переказу йому суми переказу за рахунок власних коштів, сплати пені в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення починаючи від дати завершення помилкового переказу, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу.
65.          Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.
66.          Пунктом 10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від                21 січня 2004 року №22 (далі - Інструкція №22), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.
67.          Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.
68.          Відповідно до пункту 10.4 Інструкції №22 банк, у якому відкрито рахунок/рахунки клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.
VІ. Позиція Верховного Суду
69.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
70.          Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
71.          Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційних скарг, суд касаційної інстанції виходить з такого.
72.          Відмовляючи в задоволенні позивних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач, отримавши копію постанови державного виконавця від                11 серпня 2016 року, якою накладено арешт на кошти боржника, зобов`язаний був її виконати. Та обставина, що на час її отримання боржник у виконавчому провадженні не був клієнтом банку і не мав відкритих рахунків, за висновками судів, не звільняє позивача від обов`язку її виконання у разі відкриття в майбутньому таких рахунків.
73.          Верховний Суд не погоджується з такими висновками, виходячи із такого.
74.          Арешт як спосіб забезпечення реального виконання рішення у межах виконавчого провадження є різновидом публічного обтяження майна боржника, що передбачає обмеження правомочності розпорядження ним.
75.          Арешт рухомого майна боржника як вид публічного обтяження підлягає державній реєстрації, з моменту якої він стає обов`язковим для третіх осіб у відносинах з боржником.
76.          У разі накладення арешту на кошти боржника, розміщені на рахунку в банку, обслуговуючий боржника банк зупиняє видаткові операції за усіма рахунками клієнта-боржника, у тому числі тими, що відкриваються після накладення арешту.
77.          Отже, умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення у банку обов`язку зупинити видаткові операції на суму обтяження у разі відкриття рахунку клієнтом та повідомити державного виконавця про відкриття такого рахунку, є існування публічного обтяження рухомого майна такого клієнта, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
78.          Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 26  грудня  2019 року в справі №826/13005/14 та від 13 лютого 2020 року в справі №  826/7414/15, від 07 травня 2020 року в справі №826/13547/14, від 07 липня 2020  року в справі №  826/11905/17 і Верховний Суд не вбачає підстав відступати від неї.
79.          Як установлено судами та зазначалось вище, постановою державного виконавця від 11 серпня 2016 року накладено арешт на кошти та інші цінності боржника - Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та його відокремлених підрозділів, що обліковуються на всіх рахунках і вкладах, у тому числі відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Банк інвестицій та заощаджень» у межах суми стягнення за зведеним ВП № 39951778 в розмірі 13276874,12 грн., які відповідно до інформації банку (на час отримання зазначеної постанови) були відсутні, оскільки боржник не був клієнтом зазначеного банку.
80.          Отже, станом на момент отримання постанови державного виконавця від 11  серпня 2016 року про арешт коштів ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», підстави для її виконання у позивача були відсутні.
81.           06 липня 2017 року ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було відкрито рахунок №  НОМЕР_1 в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», МФО 380281.
82.          Відповідно до частини 6.4 статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-III (у редакції, чинній на час відкриття рахунку ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ) у разі відкриття рахунка клієнтом, щодо якого існує публічне обтяження рухомого майна, накладене державним виконавцем, приватним виконавцем, банк зупиняє видаткові операції з такого рахунка на суму обтяження та повідомляє державному виконавцеві, приватному виконавцеві про відкриття рахунка. Повідомлення про відкриття рахунка вручається державному виконавцеві, приватному виконавцеві власником рахунка, який зобов`язаний подати до банку документи, що підтверджують отримання державним виконавцем, приватним виконавцем повідомлення.
83.          З аналізу наведеної правової норми випливає, що умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення у банку обов`язку зупинити видаткові операції на суму обтяження у разі відкриття рахунку клієнтом та повідомити державного виконавця про відкриття такого рахунку, є існування публічного обтяження рухомого майна такого клієнта.
84.          Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
85.          При цьому Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не покладав на банк обов`язку щодо отримання від клієнта будь-яких офіційних документів, які б підтверджували наявність або відсутність обтяження майна або обов`язку отримувати відповідну інформацію безпосередньо з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.  
86.          Посилання судів попередніх інстанцій та відповідача на постанову державного виконавця від 11 серпня 2016 року, якою накладено арешт на кошти та інші цінності боржника, не доводить обізнаності банку про реєстрацію публічного обтяження, у порядку установленому законом, на момент відкриття рахунку ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».
87.          З огляду на положення статей 4, 11, 12 Закону №1255-IV та обставини справи, чинність обтяження у відносинах з третіми особами виникає з моменту його реєстрації у встановленому законом порядку або за рішенням суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження, та в рамках якого було прийнято постанову про арешт коштів від 11 серпня 2016 року, а не у зв`язку, як стверджує відповідач у своєму відзиві, із наявністю у банківської установи інформації про існування публічного обтяження рухомого майна боржника.
88.          Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07  липня 2020 року в справі №  826/11905/17.
89.          Враховуючи приписи статті 1074 Цивільного кодексу України, пунктів 10.1, 10.4 Інструкції №22, Верховний Суд погоджується з доводом касаційної скарги, що за відсутності на момент надходження постанови від 11 серпня 2016 року відкритих у Банку рахунків Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" у позивача не було підстави для прийняття до виконання й обліку цієї постанови.
90.          Щодо зобов`язання позивача в оскаржуваній вимозі перерахувати за рахунок власних коштів на рахунок відповідача суму помилкових переказів, що обліковувались за Дочірнім підприємством «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», код ЄДРПОУ 32025623 на рахунку № НОМЕР_1 , Верховний Суд зазначає таке.
91.          Помилковими для цілей відшкодування коштів належному отримувачу є грошовий переказ, який з вини банку здійснений на рахунок неналежного отримувача. Водночас під неналежним отримувачем необхідно розуміти особу, якій з вини банку без законних підстав зарахована сума грошового переказу.
92.          Посилання судів попередніх інстанцій на те, що всі операції з рахунком Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», код ЄДРПОУ 32025623 на рахунку № НОМЕР_1 , здійснені після прийняття державним виконавцем постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника від 11 серпня 2016 року, є помилковими, оскільки ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права.
93.          Всі вчинені банком операції у період з 06 липня 2017 року (дата відкриття боржником рахунку) по 24 липня 2017 року по рахунку Дочірнього підприємства «Запорізький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» виконувалися на підставі наданих платіжних документів, за реквізитами, зазначеними в них, а тому такі операції неможливо розцінити як помилкові перекази в розумінні Закону №  2346  -.
94.          Враховуючи наведене, Верховний Суд доходить висновку, що у державного виконавця, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», Закону №  2346-III та Інструкції № 512/5 відсутні повноваження для зобов`язання позивача перерахувати на рахунок відповідача за рахунок власних коштів банку сум помилкових переказів, що обліковувались за ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за період з 06 по 24  липня 2017 року, оскільки відповідач не був їх отримувачем у вказаний період.
95.          За встановлених обставин справи та наведеного правового регулювання, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій установили всі обставини справи, проте неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень, є підставою скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції і прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до статті 351  КАС України.
VІІ.  Судові витрати
96.          На підставі частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
97.          За правилами частин першої та шостої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.  
98.          Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
99.          Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив за подання позову судовий збір у розмірі 1600 грн, за подачу апеляційної скарги - 2400 грн, за подання касаційної скарги позивачем сплачено 3200 грн, що підтверджується відповідно платіжними дорученнями від 22 листопада 2017 року №  59237, від 23  березня 2018 року №  89061, від 02 липня 2018 року №  117783.
100.          Таким чином, позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 7200 грн, які, враховуючи положення статей 132, 139 КАС України, підлягають стягненню з рахунків Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 250, 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.  Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень") задовольнити.
2.  Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018  року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17  травня 2018 року в справі № 826/15152/17 скасувати.
3.  Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за участю третіх осіб: Національного банку України, Дочірнього підприємства "Запорізький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про визнання протиправним та скасування вимоги задовольнити.
4.  Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15  листопада 2017 року № 24020-3-03/4.
5. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (місцезнаходження: вулиця Мельникова, будинок 83-Д, місто Київ, 04119; ЄДРПОУ:  33695095) судовий збір у сумі 7200 грн (сім тисяч двісті гривень 00  копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місцезнаходження: пр. Соборний, буд.  164, м.  Запоріжжя, 69107; ЄДРПОУ: 02891463).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                            Н. В. Шевцова

Судді:                                                                                О.  Р.  Радишевська

 М.  І.  Смокович

Повний текст постанови складено 16 вересня  2020 року.