П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/229/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Попова О.Г.
          Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
29 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Мацького Є.М.  Смілянця Е. С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Платаш В.О.,
представника відповідача: Пороховника О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у м. Києві  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  17 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про  зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі 15 % надбавки до посадового окладу у зв`язку з допуском до державної таємниці, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м.Києві нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 15 % надбавки до  посадового окладу в зв`язку з допуском до державної таємниці.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що ОСОБА_1 не працював з документами з грифом "таємно" та "цілком таємно", тому підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні. Крім того, відповідач стверджує, що позивачем пропущено строк звернення до суду.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивач в судове засідання не з`явився, повноважних представників не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Представник відповідача в судовому засіданні  підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що з 15 лютого 2000 року по 27 грудня 2004 року ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління податкової міліції Державної податкової адміністрації у м. Києві, що підтверд жується копією послужного списку (а.с.2-4).
Наказом в.о. Голови Державної податкової адміністрації у м. Києві  від 29 березня 2005 року № 97-о "По особовому складу податкової міліції" майора податкової міліції ОСОБА_1 звільнено в запас за ст. 64 п. "є" (за порушення дисципліни), який знаходився в розпорядженні ДПА у м. Києві, з 27 грудня 2004 року.
П. 4 наказу ДПА у м. Києві "Про надання працівникам допуску та доступу до державної таємниці" від 25.12.2002р. № 662/ДСК  (а.с.21-25) надано допуск до державної таємниці за другою формою ОСОБА_1 - старшому оперуповноваженому в ОВС відділу боротьби з незаконним відшкодуванням податку на додану вартість управління організації боротьби з фіктивними суб`єктами підприємницької діяльності.
Згідно з наказом ДПА у м. Києві "Про скасування допуску та припинення дії рішень, що надавали право допуску та доступу до державної таємниці" від 25.06.2005р. № 305/ДСК (а.с.26-28) скасовано допуск до державної таємниці та інші рішення, що надавали право доступу до секретної інформації, співробітнику податкової міліції, що звільнився - ОСОБА_1 , висновок СБУ від 20.11.2002 року №5/1856.
Відповідно до листа Головного управління ДФС у м.Києві від 12.09.2019 №99210/5/26-15-05-02-18 за період проходження служби в органах податкової міліції з 15 лютого 2000 року ОСОБА_1 не проводилась виплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у зв`язку з відсутністю наказу про встановлення відповідної надбавки (а.с.5).
На  запит позивача від 24.09.2019  Головне управління ДПС у м.Києві листом від 23.10.2019 року №6061/5/26-15-11 повідомило, що надати інформацію про те, чи було призначено ОСОБА_1 безпосереднього начальника і визначено робоче місце та коло обов`язків у період перебування у розпорядженні ДПА у м. Києві з 27.12.2004 по 29.03.2005 неможливо у зв`язку із відсутністю такої інформації в ГУ ДФС у м. Києві. Також, вказало, що надати копії посадових інструкцій ОСОБА_1 у період з 15.02.2000 по 27.12.2005 неможливо у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Відповідно до листа управління правового забезпечення відсутня можливість надати інформацію, що містить відомості про надання допуску до державної таємниці під час проходження служби ОСОБА_1 у формі витягу з наказу ДПА у м. Києві (а.с.8).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати компенсації в розмірі 15% до посадового окладу у зв`язку з роботою в умовах режимних обмежень з відомостями, які становлять державну таємницю,  позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 наказом Державної податкової адміністрації у м.Києві надавався допуск до державної таємниці, а тому  відповідно до законодавства йому підлягала до нарахуванню та виплати відповідна  надбавка до посадового окладу.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну податкову службу в Україні " від 04.12.1990 № 509-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, форми і розміри матеріального забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ "Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці" від 15 червня 1994 р. № 414 встановлено порядок виплати компенсації у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці.
З урахуванням наведеного компенсація у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, є складовою заробітної плати працівника податкової міліції.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є зобов`язання відповідача  нарахувати та виплатити позивачу компенсацію у зв`язку з допуском до державної таємниці.  При цьому позивач стверджує, що відповідачем порушено законодавство про оплату праці працівників податкової міліції.
З урахуванням підстав та предмету позову ОСОБА_1 колегія суддів дійшла висновку про те, що строк звернення до суду у даній справі регулюється положеннями  ч.2 ст.233 КЗпП України.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими.
Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулюються Законом України "Про державну таємницю" від  21.01.1994 № 3855-XII (далі - Закон № 3855-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі ст.1 Закону № 3855-ХІІ  у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: 
- державна таємниця (далі також - секретна  інформація)  -  вид таємної   інформації,   що  охоплює  відомості  у  сфері  оборони, економіки,  науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та  охорони  правопорядку,  розголошення  яких  може завдати шкоди національній  безпеці  України   та   які   визнані   у   порядку, встановленому   цим  Законом,  державною  таємницею  і  підлягають охороні державою;
- допуск до  державної  таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації; 
- доступ до державної таємниці - надання повноважною  посадовою особою  дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та  провадження  діяльності,  пов`язаної  з  державною таємницею,  або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності,  пов`язаної з  державною  таємницею,  цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень. 
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.22 Закону  № 3855-ХІІ залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці, зокрема, форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно".
Допуск до   державної   таємниці   із  ступенями  секретності "особливої важливості",  "цілком  таємно"  та  "таємно"  надається дієздатним  громадянам України віком від 18 років,  які потребують його  за  умовами  своєї  службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної  діяльності  або навчання,  наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади,  органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин. 
Згідно з ч.ч.1-2 ст.27 Закону  № 3855-ХІІ встановлено, що доступ до державної таємниці надається дієздатним  громадянам України,   яким   надано  допуск  до  державної  таємниці  та  які потребують його за умовами своєї службової,  виробничої,  наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання. 
Рішення про надання доступу до конкретної секретної інформації та її матеріальних носіїв приймають у формі наказу або письмового розпорядження керівники  органів  державної  влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, в яких  виконуються  роботи,  пов`язані з державною таємницею, або зберігаються   матеріальні   носії    секретної інформації. 
Ст.30 Закону № 3855-ХІІ  передбачено, що у разі коли за умовами   своєї  професійної  діяльності громадянин постійно працює з відомостями,  що становлять  державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень,  види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень) визначено Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.1994 (далі - Положення №414 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.
Відповідно до п.5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками  або  на  час  виконання  робіт  згідно  з  укладеними договорами займаються    розробленням,   виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних  носіїв  державної таємниці,  приймають рішення з цих питань  або  здійснюють  постійний  контроль  за  станом   захисту державної таємниці. 
Таким чином, згідно з Положенням №414 підставою для встановлення надбавки за безпосередню роботу з документами, що містять державну таємницю, є надання доступу до державної таємниці, про що в наказі ДПА у м. Києві "Про надання працівникам допуску та доступу до державної таємниці" від 25.12.2002р. № 662/ДСК  (а.с.21-25) не зазначено. При цьому розмір відповідної надбавки встановлюється залежно від ступеня секретності відомостей та їх носіїв, з якими безпосередньо працював працівник у певний період.
Згідно з п.6 Положення №414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу   законодавчої, виконавчої   та   судової  влади,  органу прокуратури,  інших  органів  державної  влади, Верховної   Ради Автономної  Республіки Крим,  Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування,  підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. 
Отже, підставою для нарахування та виплати відповідної надбавки є рішення керівника відповідного органу про встановлення надбавки за умови надання доступу до державної таємниці.
Судом встановлено, що наказом ДПА у м. Києві "Про надання працівникам допуску та доступу до державної таємниці" від 25.12.2002р. № 662/ДСК (а.с.21-25) позивачу було надано допуск до державної таємниці за другою формою.
Водночас, відповідно до листа  ГУ ДФС у м.Києві від 12.09.2019 №99210/Б/26-15-05-02-18 (а.с.5) за період з 15.02.2000 по 29.03.2005 ОСОБА_1 не проводилася виплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у зв`язку з відсутністю наказу про встановлення відповідної надбавки.
Згідно з листом ГУ ДФС у м.Києві "Про надання інформації" від 05.02.2020 №1082/7/26/-15-04-02 (а.с.19) стосовно ОСОБА_1 за період проходження ним служби в податковій міліції подання про встановлення доплати за ведення справ з грифом "таємно" та "цілком таємно" до кадрового та фінансового підрозділу не надходило.
Листом від 23.10.2019 року №6061/5/26-15-11 ГУ ДФС у м.Києві  повідомило позивача про те, що надати інформацію про те, чи було призначено ОСОБА_1 безпосереднього начальника і визначено робоче місце та коло обов`язків у період перебування у розпорядженні ДПА у м. Києві з 27.12.2004 по 29.03.2005 неможливо у зв`язку із відсутністю такої інформації в ГУ ДФС у м. Києві. Також, вказало, що надати копії посадових інструкцій ОСОБА_1 у період з 15.02.2000 по 27.12.2005 неможливо у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Відповідно до листа управління правового забезпечення відсутня можливість надати інформацію, що містить відомості про надання допуску до державної таємниці, під час проходження служби ОСОБА_1 у формі витягу з наказу ДПА у м. Києві (а.с.8).
З урахуванням наведеного, оскільки в період проходження служби в податковій міліції ОСОБА_1 не встановлювалася надбавка за допуск до державної таємниці  підстави для зобов`язання відповідача виплатити таку надбавку відсутні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.
Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до  статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію в розмірі 15 % надбавки до посадового окладу у зв`язку з допуском до державної таємниці скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі  30 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Смілянець Е. С.