Справа № 159/2380/17 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/831/20  Категорія: 16 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 серпня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,
секретар судового засідання - Концевич Я.О., 
з участю прокурора - Гудкова М.В.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  позовом першого заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області до Ковельської міської ради Волинської області, ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, про визнання частково незаконним і скасування рішення ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, зобов`язання звільнити земельну ділянку за апеляційною скаргою керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2020 року,
                                         В С Т А Н О В И В:
У червні 2017 року перший заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнати незаконним і скасувати п.п.1 п.1 рішення Ковельської міської ради Волинської області від 29.09.2016 №14/32 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та надання земельних ділянок для городництва»; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 17.10.2016; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та зобов`язати ОСОБА_1 звільнити вказану земельну ділянку.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2020 року позовну заяву першого заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області у даній справі залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі керівник Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу Ковельська міська рада, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.
У судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім того, у надісланому письмовому клопотанні Ковельська міська рада, зазначивши про причини неявки, просить розглядати справу за відсутності її представника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення та залишення ухвали суду без змін з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України (у редакції на дату подання позовної заяви) з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.                  
В силу абзаців 1 та 2 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.                           
Частина 4 ст.23 цього Закону встановлює, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що саме ним подається позовна заява, оскільки Ковельська міська рада, тобто орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає у справі відповідачем у зв`язку із тим, що саме незаконні дії цього органу призвели до порушення вимог земельного законодавства, а тому прокурор звертається до суду за захистом державних інтересів самостійно і набуває статусу позивача. Інший же орган, який би представляв інтереси територіальної громади міста Ковель - відсутній.
У той же час, як у позовній заяві, так і у поданій прокурором апеляційній скарзі не наведено обставин, які б звільняли прокурора від виконання передбаченого ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язку попереднього повідомлення Ковельської міської ради, до звернення із позовною заявою про таке звернення, чи надіслання Ковельській міській раді відповідної пропозиції щодо самостійного звернення із таким позовом.
У суді апеляційної інстанції прокурор пояснив, що відсутні будь-які дані про звернення прокурора до Ковельської міської ради щодо необхідності подання цим органом місцевого самоврядування самостійно позову для усунення порушення вимог земельного законодавства до звернення із цим позовом прокурора.
Подання позову прокурором (незалежно від того, чи він діє як представник позивача - конкретного органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - чи як позивач в інтересах держави, коли такий орган відсутній або наявний, але не має повноважень зі звернення до суду) не створює для прокурора будь-яких інших можливостей, ніж має позивач або його представник. Більше того, прокурор у цивільному процесі не мав процесуальних переваг перед відповідачем (незалежно від того, яка особа - фізична чи юридична - виступає цим відповідачем) за ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року. Не має прокурор таких переваг і за ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.
З урахуванням наведеного прокурором не підтверджено підстав для звернення до суду за захистом державних інтересів самостійно і набуття статусу позивача у суді по даній справі.
Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
                                         П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Головуючий - суддя   

Судді