КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                                 Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/4950/2020
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                             Справа № 359/6303/16-ц
 
23 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   -  Ратнікової В.М.
суддів                          -  Стрижеуса А.М.
                                     -  Борисової О.В.
при секретарі              -  Масловській К.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Борця Є.О., про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, Відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області про визнання незаконними та скасування актів встановлення зовнішніх меж земельних ділянок, визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, визнання незаконним та скасування паспорту на забудову садиби, зобов`язання демонтувати господарську будівлю, огорожу та відновити ширину вулиці,-
 
                                     в с т а н о в и в:
 
У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, Відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області про визнання незаконними та скасування актів встановлення зовнішніх меж земельних ділянок, визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, визнання незаконним та скасування паспорту на забудову садиби, зобов`язання демонтувати господарську будівлю, огорожу та відновити ширину вулиці.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2016 року відкрито провадження у справі.
03 грудня 2019 року представник позивача ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення позову в якій просила суд накласти  арешт на домоволодіння, що належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до закінчення розгляду справи та набрання рішенням суду законної сили.
Заяву обґрунтовувала тим, що в мережі Інтернет на сайті " OLX " розміщено оголошення про продаж домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 . Неодноразово будинок та інші будівлі оглядалися брокером та покупцями. Вважала, що відчуження цього об`єкту нерухомого майна у власність інших осіб ускладнить ефективний захист прав позивача, оскільки він буде вимушений пред`явити позов до особи, яка придбає домоволодіння у ОСОБА_1 . 
Також звертала увагу на те, що накладення арешту на домоволодіння відповідає змісту позовних вимог, оскільки предметом позову є саме усунення перешкод у користуванні домоволодінням позивача за рахунок домоволодіння відповідача шляхом зменшення ширини та площі його земельної ділянки, які виставлені на продаж та шляхом знесення незаконно збудованих господарських будівель та огорожі відповідача. Крім того, такий захід забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, оскільки предметом позову є не лише  відновлення  права позивача  на проїзд до  його земельної ділянки, а і зменшення площі земельних ділянок власником яких є відповідач.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного  суду Київської області від 27 грудня  2019 року заяву представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено.
Накладено  арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 31 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що висновки суду першої інстанції щодо необхідності та доцільності накладення арешту на  належне йому  на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 є безпідставними, необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи, які суд повно і всебічно не з`ясував і не дав їм правильної правової оцінки, що призвело до постановлення незаконної ухвали та порушення його законних прав та інтересів, як власника цього майна.
Звертав увагу на те, що позивач вже звертався до суду з аналогічною заявою про забезпечення позову, в задоволенні якої було відмовлено ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року, а постановою Київського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення. З огляду на зазначене, вважав, що обрані заходи забезпечення позову не відповідають змісту заявлених позивачем вимог та є безпідставними і необґрунтованими. Крім того, зауважив, що він особисто ніяких оголошень щодо продажу належного йому на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 не розміщував.
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Лобода Ірина Василівна в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Представники відповідачів Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, Відділу містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник  третьої особи Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області в судове засідання  не з`явились, про день та час слухання справи  судом повідомлялись у встановленому законом порядку. Голова  Іванківської сільської ради  подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності  представника  сільської ради, зазначив, що сільська рада  підтримує ухвалу  Бориспільського міськрайонного суду Київської області  від  27.12.2019 року.  З огляду на зазначене, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у  відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову способом  накладення арешту на домоволодіння по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 посилався на те, що в мережі Інтернет розміщено оголошення про продаж вказаного домоволодіння, а тому невжиття такого заходу забезпечення позову може унеможливити реальне виконання можливого рішення   суду у даній справі.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що забезпечення  позову способом накладення арешту на домоволодіння по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за  відповідачем ОСОБА_1 , є співмірним  із  заявленими позовними вимогами,  невжиття  такого заходу забезпечення позову може у подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення  виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Також заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
З огляду на  зазначене, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви від 27.11.2019 року, в редакції на час подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 просив суд:
визнати незаконним і скасувати рішення Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області №115-4-У від 31.08.2006 року, яким скасовано рішення виконавчого комітету Іванківської сільської ради Бориспільського району «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 » від 21.02.2006 року №29 в частині зазначення площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в розмірі 0,12га.
визнати незаконним і скасувати акт від 12 березня 2007 року встановлення зовнішніх меж та передачі на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки площею 0,18 га та шириною з фасаду АДРЕСА_1 , згідно абрису , 24 метри ОСОБА_1 ; 
визнати незаконним і скасувати акт від 12 березня 2007 року встановлення зовнішніх меж та передачі на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки площею 0,04 га та розмірами, згідно абрису, 18х22 метри ОСОБА_1 ; 
визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності ОСОБА_1 , серія та номер: НОМЕР_1 , видане 14.11.2014 року реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,18 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 501489332208, номер запису про право власності 7689323, дата державної реєстрації 13.10.2014 року та скасувати номер його державної реєстрації;
визнати незаконним і скасувати рішення Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області №548-10-У від 27 лютого 2007року «Про передачу у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,18га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 »;
зобов`язати Іванківську сільську раду Бориспільського району Київської області повернути земельну ділянку площею 0,18 га, яка була надана ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 до земель комунальної власності;
визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності ОСОБА_1 серія та номер: НОМЕР_2 , видане14.11.2014 року реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0, 04 га для ведення особистого селянського господарства землі сільськогосподарського призначення, розташованої за адресою:   АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер запису про право власності 7688540, дата державної реєстрації 13.10.2014 року та скасувати номер його державної реєстрації;
визнати незаконним і скасувати рішення Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області №548-10-5 від 27 лютого 2007 року «Про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 »;
зобов`язати Іванківську сільську раду Бориспільського району Київської області повернути земельну ділянку площею 0,4 га, яка була надана ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 до земель комунальної власності;
визнати незаконним і скасувати паспорт на забудову садиби в сільському населеному пункті України зареєстрований під №248 25.05.2007 року забудовника ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 ;
визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Іванківської сільської ради Бориспільського району №135 від 20 червня 2006 року «Про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво гаража, літньої кухні, сараю, льоху»;
усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні домоволодінням, розташованим по АДРЕСА_4 , а саме: в проїзді транспортними засобами до земельної ділянки по АДРЕСА_4 , зобов`язавши відповідача ОСОБА_1 знести будівлю під одним дахом гараж 11, літня кухня 15, приміщення для зберігання інвентаря 18, погріб 9 і огорожу, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 як збудовані на землі загального користування в АДРЕСА_6 ;
усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні домоволодінням, розташованим по АДРЕСА_4 , зобов`язавши Іванківську сільську раду Бориспільського району Київської області відновити ширину частини вулиці Суворова, яка знаходиться між земельними ділянками ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 з однієї сторони та земельною ділянкою ОСОБА_1 з протилежної сторони, встановивши ширину вулиці Суворова по всій її довжині згідно Державних будівельних норм України згідно викопійовання від 01.06.2018 року з Генерального плану с.Іванків Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області та ситуаційної схеми від 01.06.2018 року розташування земельних ділянок по АДРЕСА_6 за рахунок зменшення ширини земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку ОСОБА_1 з фасаду по АДРЕСА_1 з 24 метрів до 18 метрів та зменшення площі земельної ділянки з 0,18 га до 0,12 га.;
зобов`язати Іванківську сільську раду Бориспільського району внести відповідні зміни в Генеральний план села Іванкова.
Зі змісту  вказаних позовних вимог  ОСОБА_2   вбачається, що  предметом  спору у даній справі є рішення Іванківської  сільської ради  Бориспільського району, акти встановлення зовнішніх меж та  свідоцтво  про право  власності  щодо нерухомого майна - земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності  відповідачу  ОСОБА_1 та усунення перешкод  позивачу ОСОБА_2 в користуванні  його земельною ділянкою  та домоволодінням по АДРЕСА_4 , а тому колегія суддів приходить до висновку, що захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 є неспівмірним із заявленими вимогами про визнання незаконними та скасування  рішень, актів та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання незаконним та скасування паспорту на забудову садиби, зобов`язання демонтувати господарську будівлю, огорожу та відновити ширину вулиці.
Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про співмірність обраного  позивачем способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, а тому доводи апеляційної скарги  про  неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду першої інстанції про те, що відчуження відповідачем домоволодіння по АДРЕСА_1 ускладнить ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову, з огляду на  наступне.
Згідно вимог  ч.2 ст. 149 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають на меті ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Накладення арешту на домоволодіння  по АДРЕСА_1 , який є власністю відповідача  ОСОБА_1 не направлене на забезпечення виконання можливого рішення  у даній справі  про задоволення позову  ОСОБА_2 , так  як   вимоги позивача  стосуються  законності передачі у власність відповідачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 та  усунення  позивачу  перешкод в користуванні його земельною ділянкою по АДРЕСА_4 шляхом встановлення ширини вулиці Суворова по всій її довжині   відповідно  до Державних будівельних норм  України, зобов`язання  відповідача демонтувати господарську будівлю, огорожу, побудовані  відповідачем на землях  загального користування .
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.
З огляду на  зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для застосування вказаного в заяві представника позивача заходу забезпечення позову - накладення  арешту на домоволодіння по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 . 
Разом з тим, позивач не позбавлений  права  звернутись до суду із відповідною заявою, обравши при цьому інший вид забезпечення позову, який буде співмірним заявленим  ним позовним вимогам.
Згідно вимог  ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача  ОСОБА_2 адвоката Лободи Ірини Василівни про забезпечення позову шляхом накладення  арешту на домоволодіння по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Статтею 379 ЦПК України визначено підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Разом з тим, оскаржувана ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року не є ухвалою, що перешкоджає провадженню у справі, тому дійшовши висновку про її незаконність та необґрунтованість, колегія суддів скасувала оскаржувану ухвалу та постановила нове судове рішення відповідно до вимог  ст.376 ЦПК України. З цих підстав апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено частково.
Керуючись ст.ст. 149,150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
                                        п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви представника позивача  ОСОБА_2 адвоката Лободи Ірини Василівни про забезпечення позову шляхом накладення  арешту на домоволодіння по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1  - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
          Повний текст  постанови  складено  27 липня 2020 року.
         
          Головуючий:                                          Судді: