ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2717/20 Справа № 209/401/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 34   

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
Позов мотивований тим, що йому належить квартира АДРЕСА_1 . 
З вини відповідачів, які співвласники квартири АДРЕСА_2 ,  АДРЕСА_3 на два поверхи вище, над його квартирою,в серпні 2018 року через розрив шлангу АДРЕСА_2 , відбулося залиття його квартири, що зафіксовано у акті обстеження КП КМР «УКОЖФ» від 30 серпня 2018 року. 
В результаті залиття було ушкоджено:стіни, шпалери на стінах, утворилися плями на стелі та стінах, стали сирими кути кімнати, відбулося відключення електрики у квартирі. Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 890/11-18 від 21 грудня 2018 року, вартість завданої шкоди складає 30 766,00 грн. 
Крім майнової шкоди, йому також було завдано моральної шкоди, яка проявилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для залучення спеціалістів з приводу встановлення факту затоплення квартири, отримання необхідних документів, визначення розміру шкоди та отримання правової допомоги. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 3 000 грн. 
Зазначає, що відповідачі відмовляються добровільно відшкодувати завдану йому шкоду. 
На підставі вищевикладеного та посилаючись на ст. 16, ч.1 ст. 22, ст. 23, ч.1 ст.1166, 1190, 1192 ЦК України, ст. 10 ЖК України, просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в сумі 35 438,00 грн. та моральну шкоду в сумі 3 000 грн., завдані внаслідок залиття квартири, а також судові витрати у справі, що складаються з витрат на оплату послуг експерта в розмірі 4 672,00 грн. та сплати судового збору. 
Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35 438 грн. на відшкодування майнової шкоди та 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, а всього 35 938 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю вини ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у залитті квартири ОСОБА_2 , що є підставою для покладення на відповідачів відповідальності за завдану майнову шкоду, яку суд визначив згідно висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 890/11-18 від 21 грудня 2018 року. За встановлених обставин та врахувавши вимушені зміни у житті позивача через пошкодження майна і необхідність проведення ремонтних робіт, суд стягнув у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 гривень, визначивши цю суму із засад розумності і справедливості.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що акт про обстеження квартири, в якому зафіксовано причини та наслідки залиття, складений без її участі та відповідача ОСОБА_3 , тому не відповідає формі акта про залиття, яка передбачена Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, тому не є належними та допустимим доказом. Посилаються на невідповідність висновку експерта.
27 лютого 2020 року  ОСОБА_2  подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, та без змін рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права. При цьому зазначив, що вину свою відповідачі не спростували. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з урахуванням наступного. 
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_2  є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6149, Витягом з Державного реєстру правочинів, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31 січня 2006 року, виданого ОКП «Дніпродзержинське БТІ» та технічним паспортом на квартиру (а.с. 11-16). 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 , і кожній з них на праві приватної власності належить 1/2 частка вказаної квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 листопада 2018 року (а.с. 51).
28 серпня 2018 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , внаслідок пориву гнучкого шлангу холодної води під мийкою в кухні квартири АДРЕСА_2 , розташованої на два поверхи вище, над квартирою ОСОБА_2 .
Згідно акту обстеження від 30 серпня 2018 року, складеного комісією у складі техніків КП КМР «УКОЖФ» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та затвердженого директором КП КМР «УКОЖФ» ОСОБА_6 (а.с. 17), при обстеженні квартири АДРЕСА_1 були виявлені сліди затоплення, а саме: в кухні на стелі, яка обшита пластиком, з-під світильника бігла вода та є сліди затікання, на всій стіні, що є суміжною із спальнею, на якій поклеєні шпалери, маються рижі плями та сліди від затікання; в туалетній кімнаті на стелі, яка обшита пластиком, з-під світильника бігла вода; в меншому коридорі на стелі, яка пофарбована водоемульсійною фарбою, та на стінах, на яких поклеєні шпалери, маються рижі плями від затоплення; в більшому коридорі на стелі, яка пофарбована водоемульсійною фарбою, та на стінах, на яких поклеєні шпалери, маються рижі плями та розводи від затоплення, на вхідних дверях сліди здуття; в спальній кімнаті на стелі, яка пофарбована водоемульсійною фарбою, маються рижі плями, з люстри бігла вода, на стінах, на яких поклеєні шпалери, маються сліди затікання, рижі плями та розводи від затоплення, сирі кути; у кімнаті на стіні, яка суміжна із спальнею, та на стіні, яка суміжна з сусідською квартирою, та на яких поклеєні шпалери, маються рижі плями від затікання, на стелі, яка пофарбована водоемульсійною фарбою, маються сліди затікання по периметру стін; електрика по всій квартирі відсутня. Зі слів мешканця квартири АДРЕСА_2 аварія сталася через прорив шлангу під мийкою (шланг зносився).
На звернення позивача, КП КМР «УКОЖФ» 05 листопада 2018 року надало письмову відповідь, де було зазначено, що за наявною у підприємства інформацією залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося внаслідок протікання внутрішньо-квартирної розводки у квартирі 30 зазначеного будинку (а. АДРЕСА_5 . 18).
Встановивши вищезазначені обставини та керуючись положеннями ст.ст. 22, 1166, 1167 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідачами не спростовано факт того, що залиття сталося з їх вини та не надано доказів на спростування розміру спричиненої шкоди. 
Проте погодитися з висновком суду першої інстанції не можливо, з наступних підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана особі і її майну або завдана майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка завдавача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини завдавача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності своєї вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що обставини залиття квартири встановлені актом обстеження квартири від 30 серпня 2018 року.
Однак, згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_6 зі слів ОСОБА_2 встановлено, що внаслідок залиття з вище розміщеної квартири АДРЕСА_2 було ушкоджено: стіни, шпалери на стінах, утворилися плями на стелі та стінах, стали сирими кути кімнати, відбулося відключення електрики у квартирі» (а.с.17).
Даний акт складено за участі комісії: техніка КП КМР “УКОЖФ” ОСОБА_5 та техніка КП КМР “УКОЖФ” Брусник Н.А.
Між тим, вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено необхідність обов`язкової присутності зацікавлених осіб від потерпілої та винної особи.
У порушення цих вимог акт не містить даних щодо повідомлення співвласників квартири АДРЕСА_2 щодо проведення обстеження та складання акту. В акті не зазначено причини неявки чи відомостей щодо їх відмови від участі у проведенні обстеження або відмови від підпису, якщо таке мало місце.
В даному акті не зафіксовано причини та наслідки залиття, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири та їх орієнтовна вартість) замість того причиною залиття зазначено квартиру АДРЕСА_2 лише зі слів ОСОБА_2 , тоді як висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття також відсутній.
Отже, вважати акт від 30 серпня 2018 року доказом щодо обставин залиття квартири – не можна.
За таких обставин вважати, що ОСОБА_2 доведено наявність шкоди та її розмір – не можна.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . 
Частиною 1 та 2 статті 141 передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 5 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно ч. 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, з позивача підлягають стягненню на користь скаржника судові витрати, а саме судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152 грн.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, за правилами статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 листопада 2019 року — скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири — відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі  1 152 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида