УХВАЛА

27 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 320/2084/19
адміністративне провадження № К/9901/19359/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 320/2084/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, 

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - відповідач), де просив:
визнати протиправним та скасувати наказ від 21 березня 2019 року № 148 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » відповідно до частини 3 статті 66 Закону України "Про державну службу", який було винесено стосовно нього за неналежне виконання доручення керівника "Про облік чисельності диких тварин та пернатої дичини" на території РЛП "Трахтимирів" від 21.02.2019 №10-01.1-06/1774.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що фактично, на думку заявника, вимоги наказу були виконані належним чином, згідно посадових обов`язків працівника Держпродспоживслужби, а тому позивач не допускав дисциплінарного правопорушення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позивачем доручення ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 21.02.2019 за №10-01.1-06/1774 та про дотримання відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, а отже оскаржуваний наказ прийнято в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 21.03.2019 №148 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 ».
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із указаною касаційною скаргою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії: Єресько Л.О. (суддя-доповідач), судді: Загороднюк А.Г., Соколов В.М. 
У зв`язку із перебуванням судді Загороднюка А.Г. у відпустці в період з 25 серпня 2020 року по 26 серпня 2020 року, питання про відкриття провадження за цією касаційною скаргою, вирішується колегією суддів в перший робочий день по виходу судді з відпустки.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України   серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи   статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
При відкритті провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Так, згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною  другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги процесуального закону, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Скаржник зазначає, що ця справа має для нього виняткове значення. В обґрунтування вказує, що оскаржуваний наказ став однією з підстав для видання в подальшому наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 17 травня 2019 року № 101-К про звільнення ОСОБА_1 згідно частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу» (систематичне вчинення дисциплінарного проступку), копію якого додано до касаційної скарги. На думку скаржника, у разі скасування оскаржуваного наказу від 21 березня 2019 року № 148 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » повністю виключається можливість звільнення скаржника на підставі частини 5 статті 66 Закону України «Про державну службу».
Оцінюючи вказані доводи скаржника колегія суддів виходить з наступного.
Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. 
Разом з тим, як слідує зі змісту копії наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 17 травня 2019 року № 101-К «Про звільнення ОСОБА_1 » скаржника звільнено на підставі пункту 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення. Враховуючи зазначене, твердження скаржника щодо його звільнення на підставі частини п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу» спростовуються змістом наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 17 травня 2019 року № 101-К «Про звільнення ОСОБА_1 » згідно якого звільнення відбулося за пунктом 7 частини другої статті 65 вказаного Закону.  
Таким чином, скаржник у касаційній скарзі належним чином не обґрунтував підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягає перегляду в касаційному порядку.
Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення у справі, що розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткових обставин справи, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,  

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 320/2084/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов