ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2020 р.                           Справа № 911/1441/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Владимиренко С.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Горбунової М.Є.

за участю представників сторін:
від позивача: Пронюк В.Я.
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2020 (повне рішення складено 05.08.2020) (суддя Горбасенко П.В.)
у справі № 911/1441/20 Господарського суду Київської області
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання"
про стягнення 444 565,70 грн

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства Бородянської селищної ради "Бородянкатепловодопостачання" (далі -                     КП "Бородянкатепловодопостачання", відповідач) про стягнення 166 982,76 грн пені, 57 075,68 грн 3% річних та 244    040,40 грн інфляційний втрат. 
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов договору № 1371/16-БО-17 постачання природного газу від 15.12.2015 оплату за переданий природний газ здійснював несвоєчасно, чим порушив вимогу п. 6.1 цього договору, а тому наявні підстави для нарахування пені згідно з п. 8.2 зазначеного договору, а також 3% річних та інфляційних втрат у порядку ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).  
3. У процесі розгляду справи господарським судом першої інстанції позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, з посиланням на сформовану практику Верховного Суду у справах № 908/2648/18, № 912/684/19, № 912/685/19, № 910/1827/19, № 916/2259/18, № 912/690/19 щодо відсутності правових підстав для нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат на кошти, які держава компенсує за рахунок коштів, сплачених на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків (у тому числі спільних протокольних рішень). 
4. Керуючись ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі                  158 156,11 грн, 54 636,33 грн 3% річних, 231 773,26 грн інфляційних втрат.  
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
5. Рішенням Господарського суду Київської області від 31.07.2020 у справі               № 911/1441/20 позовні вимоги НАК "Нафтогаз України" до                                       КП "Бородянкатепловодопостачання" про стягнення 444 525,70 грн задоволено частково. Стягнуто з КП "Бородянкатепловодопостачання" на користь                  НАК "Нафтогаз України" 79 078,06 грн пені, 231 773,26 грн інфляційних втрат,  54 636,33 грн 3% річних та 6 668,49 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені відмовлено.
6. Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що має місце прострочення виконання зобов`язань за договором № 1371/16-БО-17 постачання природного газу від 15.12.2015 щодо своєчасних оплат за природний газ, а тому наявні підстави для стягнення договірної пені. 
7. Разом з тим, Господарський суд Київської області частково задовольнив клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені до 50%, враховуючи тяжке фінансове становище відповідача, надмірний розмір штрафних санкцій, кризові явища у вітчизняній економіці, специфіку діяльності відповідача, повний розрахунок за природний газ та те, що заборгованість виникла внаслідок несвоєчасних сплат за спожитий газ населенням, бюджетними установами та госпрозрахунковим підприємствами. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
8. Не погодившись із вказаним рішенням, НАК "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2020 у справі № 911/1441/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 79 078,50 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 79 078,05 грн, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити. 
9. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 549, 551, 599 ЦК України, ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України), та процесуального права, зокрема, ст.ст. 236, 238 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи; місцевий господарський суд не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи; зменшення судом першої інстанції розміру пені суперечить принципам розумності, справедливості, добросовісності, що призводить до зловживання з боку боржника. 
10. Скаржник вважає, що господарським судом першої інстанції не було взято до уваги те, що на момент підписання Договору відповідач погодився на те, що неналежне виконання зобов`язання матиме наслідком стягнення пені у встановленому розмірі. 
11. Апелянт також зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань третіми особами, кінцевими споживачами природного газу. 
12. Крім того, скаржник вказує, що даний випадок не є винятковим, виходячи з інтересів сторін.  
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
13.     Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2020 справу № 911/1441/20 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.
14. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 поновлено НАК "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2020 у справі № 911/1441/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.09.2020 о 10 год. 45 хв.; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 17.09.2020.
Позиції сторін.
15. 21.09.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив КП "Бородянкатепловодопостачання" на апеляційну скаргу, надісланий на адресу суду поштою 17.09.2020, в якому відповідач проти апеляційної скарги позивача заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення -  без змін.  
Явка представників сторін. 
16. У судове засідання, призначене на 22.09.2020, з`явився представник позивача (скаржника).
17. Представник відповідача у судове засідання 22.09.2020 не з`явився, хоча усі учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги ухвалою суду від 08.09.2020.
18. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, який призначено на 22.09.2020, до Північного апеляційного господарського суду не надходило.
19. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, заслухавши думку присутнього у судовому засіданні представника позивача (скаржника), колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника відповідача.
20. Представник позивача (скаржника) у судовому засіданні апеляційну скаргу НАК "Нафтогаз України" підтримав та просив суд її задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
21. Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 15.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та                                           КП "Бородянкатепловодопостачання" (Споживач) укладено договір № 1371/16-БО-17 постачання природного газу(далі -Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а Споживач прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього Договору (т. 1, а.с. 12-18).
22. Згідно з п. 6.1 Договору оплата за природний газ проводиться Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.
23. відповідно до п. 12 Договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 31.03.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
24. 31.12.2015, 29.01.2016, 22.02.2016, 28.03.2016 сторонами укладались додаткові угоди №№ 1-4 (т.1, а.с. 19-25). 
25. 28.03.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 4, згідно з якою п. 6.1 Договору викладено в наступній редакції: "6.1. Оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяцем поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу."; п. 12 Договору викладено в наступній редакції: "2. Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення" (т. 1, а.с. 23-25). 
26. За період з січня 2016 року по квітень 2016 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 473 863,70 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін Договору актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016 та 30.04.2016 (т.1, а.с. 26-29). 
27. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за Договором виконав неналежним чином, розрахувався за отриманий природний газ з простроченням строку, встановленого п. 6.1 Договору, що підтверджується випискою по операціях підприємств, банківськими виписками, внаслідок чого на момент ухвалення судового рішення борг відповідача перед позивачем за поставлений за Договором природний газ відсутній (т. 1, а.с. 30-32, 39-164). 
28. Згідно з п. 8.2 Договору у разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.
29. Внаслідок простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач нараховував пеню у розмірі 158 156,11 грн за період з 16.02.2016 по 25.11.2016.
30. Крім того, позивач нарахував відповідачу 231 773,26 грн інфляційних втрат та 54 636,33 грн 3 % річних за період з 16.02.2016 по 21.10.2018 відповідно до  ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
31. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
32. Згідно з ч. 1. ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
33. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
34. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
35. Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
36. Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
37. Як встановлено судом, позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 473 863,70 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін Договору актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, 29.02.2016, 31.03.2016 та 30.04.2016.
38. Проте, відповідач за отриманий природний газ розрахувався з порушенням строку оплати, встановлений в п. 6.1 Договору, з урахуванням додаткової угоди № 4, станом на момент ухвалення рішення суду у даній справі, за отриманий природний газ відповідач розрахувався повністю.  
39. Позивач за порушення строку оплати нарахував відповідачу пеню у                   розмірі 158 156,11 грн за період з 16.02.2016 по 25.11.2016 згідно з п. 8.2 Договору.
40. Відповідно до  ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
41. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
42. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
43. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
44. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
45. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
46. Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
47. За частинами першою та другою статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. 
48. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. 
49. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
50. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.
51. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19. 
52. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
53. Апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо зменшення пені на 50% з огляду на те, що станом на момент ухвалення рішення у даній справі відповідач розрахувався за отриманий природний газ, що свідчить про вжиття відповідачем заходів для належного виконання зобов`язання. 
54. Згідно з п. 1.2 Договору газ, що продається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншим споживачам. 
55. Отже, відповідач не є кінцевим споживачем природного газу, оскільки газ споживається ним виключно для виробництва теплової енергії, а враховуючи те, що кінцевими споживачами є населення, яке має пільги і субсидії, та державні установи, які залежать від державного фінансування, то оплати за природний газ залежать від сплат кінцевих споживачів.  
56. Крім того, наявність скрутного фінансового становища відповідача та економічної кризи, яка слалась в країні, можуть бути підставою для зменшення розміру пені. 
57. Також апеляційним господарським судом взято до уваги розмір пені, який, на переконання суду, є надмірно великим перед збитками, які поніс позивач у результаті несвоєчасного виконання відповідачем умов Договору. 
58. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, зазначеного не спростовують. 
59. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
60. Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що розрахунок інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 складає 231 773,26 грн, а 3% річних, нарахованих за період з 16.02.2016 по 21.10.2018 складає 54 636,33 грн 3% річних, є арифметично вірним. 
61. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
62. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
63. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
64. Європейський суд з прав людини також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
65. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
66. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
67. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
68. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2020 у справі № 911/1441/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Судові витрати.
69. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2020 у справі                                  № 911/1441/20 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2020 у справі № 911/1441/20.
4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника. 
5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.09.2020.

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                С.В. Владимиренко